EELNÕU
09.07.2015

JÄÄTMESEADUS1

1. peatükk
Üldsätted

1. jagu
Reguleerimisala ja mõisted

§ 1. Reguleerimisala

(1) Käesolev seadus sätestab jäätmehoolduse korralduse, nõuded jäätmete tekke ning jäätmetest tuleneva keskkonnaohu vältimiseks ja keskkonnariskide vähendamiseks, sealhulgas meetmed loodusvarade kasutamise tõhususe suurendamiseks ja sellise kasutamise ebasoodsa mõju piiramiseks, samuti vastutuse kehtestatud nõuete rikkumise eest.

(2) Käesoleva seaduse reguleerimisalasse ei kuulu:
1) välisõhku väljutatav gaasiline heide käesoleva seadustiku eriosa esimese peatüki tähenduses;
2) radioaktiivsed jäätmed;
3) lõhkematerjalijäätmed;
4) põllumajanduslikust tootmisest ning metsandusest pärinevad loodusomased mitteohtlikud materjalid nagu näiteks õled, põhk, loomsed väljaheited, kui loomsed väljaheited ei ole hõlmatud käesoleva paragrahvi lõike 3 punktiga 1, ning neid kasutatakse põllumajanduses, metsanduses või biomassist energia tootmisel, põhjustamata keskkonnaohtu ja -riski;
5) veemajanduse ja veeteede majandamise või üleujutuste ärahoidmise või üleujutuste ja põudade mõju leevendamise või maaparanduse eesmärgil pinnavees ümber paigutatud setted, kui on tõendatud, et nendel setetel puuduvad ohtlikud omadused, mis on nimetatud Komisjoni määruse (EL) nr 1357/2014, millega asendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/98/EÜ (mis käsitleb jäätmeid ja millega tunnistatakse kehtetuks teatud direktiivid) III lisa (ELT L 365, 19.12.2014, lk 89–96), lisas;
6) ehitustegevuse käigus välja kaevatud saastumata pinnas ja muu loodusomane materjal, kui on kindel, et materjali kasutatakse selle loomulikus olekus ehitamiseks kohas, kust see välja kaevati.

(3) Käesoleva seaduse reguleerimisalasse ei kuulu osas, mis on reguleeritud teiste seadustega või Euroopa Liidu määrustega:
1) loomsete kõrvalsaaduste ja nendest saadud toodete Euroopa Parlamendi ja nõukogu
määruses (EÜ) nr 1069/2009, milles sätestatakse muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud
loomsete kõrvalsaaduste ja nendest saadud toodete tervise-eeskirjad ning tunnistatakse
kehtetuks määrus (EÜ) nr 1774/2002 (ELT L 300, 14.11.2009, lk 1–33), nimetatud
käitlemine, välja arvatud juhul, kui neid põletatakse, ladestatakse või kasutatakse biogaasi või
komposti tootmisel;
2) selliste loomade korjused, kes on surnud muul viisil kui tapmisel, sealhulgas puhanguliste haiguste likvideerimiseks surmatud loomad ja loomad, kes kõrvaldatakse kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1069/2009;
3) reovesi ja heitvesi.

(4) Käesolevas seaduses sätestatud kaevandamisjäätmetega tehtavaid toiminguid reguleerivaid sätteid ei kohaldata:
1) maavarade uuringute, kaevandamise ja rikastamise ning karjääride töö käigus tekkinud jäätmete käitlemisele, kui need jäätmed ei teki otseselt nimetatud toimingute käigus. Selliseid jäätmeid ei käsitleta kaevandamisjäätmetena ning nende suhtes kohaldatakse üldisi jäätmehoolduse nõudeid;
2) avamerel tehtud maavarade uuringute, kaevandamise ja rikastamise tulemusena tekkinud jäätmete käitlemisele.

(5) Kaevandamisjäätmete käitlemisele ei kohaldata käesoleva seaduse § 33 lõikeid 3 ja 5, §   45, § 46 lõikeid 1–2, § 47–48, § 50–55, 3.–6. peatükki, 7. peatüki 2. ja 3. jagu, § 191–195 ning 10.  peatükki, välja arvatud juhul, kui kaevandamisjäätmed ladestatakse prügilas.

§ 2. Haldusmenetluse seaduse ja keskkonnaseadustiku üldosa seaduse kohaldamine

(1) Käesolevas seaduses sätestatud haldusmenetlusele kohaldatakse haldusmenetluse seadust arvestades käesolevas seaduses sätestatud erisusi.

(2) Käesolevas seaduses sätestatud jäätmeloa menetlusele kohaldatakse keskkonnaseadustiku üldosa seaduse 5. peatükki, arvestades käeolevas seaduses sätestatud erisusi.

§ 3. Jäätmed

(1) Jäätmed on mis tahes vallasasi, mille valdaja on ära visanud, kavatseb seda teha või on kohustatud seda tegema.

(2) Äraviskamine tähendab vallasasja kasutuselt kõrvaldamist, loobumist selle kasutusele võtmisest või selle kasutuseta hoidmist, kui kasutusele võtmine ei ole tehniliselt võimalik,  majanduslikest või keskkonnakaitselistest asjaoludest tulenevalt mõistlik.

(3) Jäätmete liigitamise korra ja jäätmenimistu kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.

§ 5. Kõrvalsaadus

(1) Asja, mis on saadud sellise tootmisprotsessi tulemusel, mille esmane eesmärk ei olnud selle asja tootmine, võib käsitada kõrvalsaadusena, mitte jäätmena, kui on täidetud järgmised tingimused:
1) asja edasine kasutamine on kindel;
2) asja saab kasutada vahetult ilma täiendava töötlemiseta peale selle, mis on asjaomases tööstuses tavaline;
3) asi on tekkinud kui tootmisprotsessi lahutamatu osa;
4) asja kasutamine on õiguspärane, see tähendab, et kasutamise osas vastab asi kõikide asjakohaste toodete kohta esitavatele nõuetele, keskkonna- ja tervisekaitsenõuetele ning ei too kaasa keskkonnahäiringuid.

(2) Valdkonna eest vastutaval ministril on õigus kehtestada määrusega täpsustavaid tingimusi käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud asjade kõrvalsaadustena määratlemise kohta.

§ 6. Ohtlikud jäätmed

(1) Ohtlikud jäätmed on jäätmed, millel on üks või mitu Komisjoni määruse (EL) nr 1357/2014 lisas nimetatud ohtlikku omadust.

(2) Jäätmed liigitatakse ohtlikeks jäätmeteks käesoleva seaduse § 3 lõike 3 alusel kehtestatud määrusega.

§ 7. Tavajäätmed

Tavajäätmed on jäätmed, mis ei ole ohtlikud jäätmed.

§ 8. Püsijäätmed

Püsijäätmed on tavajäätmed, mis vastavad kõigile järgmistele tingimustele:
1) neis ei toimu olulisi füüsikalisi, keemilisi ega bioloogilisi muutusi;
2) need ei lahustu, põle ega reageeri muul viisil füüsikaliselt või keemiliselt;
3) nad ei ole biolagunevad ega mõjuta muid nendega kokkupuutesse sattuvaid aineid viisil, mis põhjustab keskkonnaohu või -riski;
4) nende leostuvus veekeskkonnas, ohtlike ainete sisaldus ning nõrgvee ökotoksilisus ei põhjusta täiendavat keskkonnakoormust, seda eriti põhja- ja pinnavee kvaliteedinõudeid silmas pidades.

§ 9. Olmejäätmed

Olmejäätmed on kodumajapidamisjäätmed ning kaubanduses, teeninduses või mujal tekkinud oma koostise ja omaduste poolest kodumajapidamisjäätmetega samalaadsed jäätmed.

§ 10. Segaolmejäätmed

Segaolmejäätmed ehk prügi on olmejäätmed, mis ei ole liigiti kogutud.

§ 11. Biolagunevad jäätmed

Biolagunevad jäätmed on anaeroobselt või aeroobselt lagunevad jäätmed, nagu toidujäätmed, paber ja papp.

§ 12. Biojäätmed

Biojäätmed on järgmised biolagunevad jäätmed:
1) aia- ja haljastujäätmed;
2) kodumajapidamises, toitlustusasutuses, toitlustamisel ja jaemüügikohas tekkinud toidu- ja köögijäätmed;
3) toiduainetööstuse jäätmed, mis on samalaadsed käesoleva paragrahvi punktis 2 nimetatud jäätmetega.

§ 13. Kaevandamisjäätmed

(1) Kaevandamisjäätmed on jäätmed, mis on tekkinud maavarade uuringute, maavarade kaevandamise, rikastamise ja ladustamise ning kaevandamise käigus.

(2) Maavara on maakoores looduslikult leiduva orgaanilise või anorgaanilise aine nagu energeetilise kütuse, metallimaagi, tööstusmineraali või ehitusmaterjalina kasutatava mineraali, vesi välja arvatud, lasund.

(3) Rikastamine on maavaradega tehtavad mehaanilised, füüsikalised, bioloogilised, termilised või keemilised protsessid või nende protsesside kombinatsioon (sealhulgas karjääride tegevus), mille käigus eraldatakse maavara vähemväärtuslik osa väärtuslikumast osast või muudetakse materjali tükisuurust või sorteeritakse materjali või toimub materjali leostumine või eraldumine ning eelnevalt kõrvale jäetud jäätmete ümbertöötamine, välja arvatud sulatamine, termilised tootmisprotsessid (välja arvatud lubjakivi põletamine) ja metallurgiatööd.

(4) Uuring on majandusliku väärtusega maavaralasundi otsing, sealhulgas proovivõtmine, koondproovi võtmine, puurimine ja kaevamine, välja arvatud kõik maardla kasutusele võtmiseks vajalikud tööd ja kõik olemasoleva kaevandamisega otseselt seotud toimingud.

(5) Avameri käesoleva seaduse tähenduses on mereala ja merepõhi, mis ulatub tavaliste või keskmiste loodete madalaima veetaseme märgist kaugemale.

§ 14. Vanaõli

Vanaõli on mineraalne või sünteetiline määrdeaine või tööstusõli, eelkõige sisepõlemismootorites kasutatud õli ja käigukastiõli, määrdeõli, turbiiniõli ning hüdraulikaõli, mis ei sobi enam algselt määratud kasutuseks.

§ 15. Jäätmetekitaja

Jäätmetekitaja on isik, kelle tegevuse käigus tekivad jäätmed, või isik, kelle tegevuse, sealhulgas jäätmete segamise ja eeltöötluse käigus jäätmete olemus või koostis muutub.

§ 16. Jäätmevaldaja

(1) Jäätmevaldaja on jäätmetekitaja või muu isik kelle valduses on jäätmed.

(2) Jäätmete vedaja ei ole jäätmevaldaja, kui tema ülesandeks on ainult üleantud jäätmesaadetise toimetamine üleandja määratud sihtpunkti või selle edastamine esialgsel kujul saadetise vastuvõtmiseks volitatud isikule, kui jäätmete üleandja ja vedaja vahel sõlmitud veolepingus ei ole kokku lepitud teisiti.

§ 17. Edasimüüja

Edasimüüja on ettevõtja, kes tegutseb oma nimel jäätmeid ostes ja müües, kaasa arvatud edasimüüja, kes jäätmeid tegelikult ei valda.

§ 18. Vahendaja

Vahendaja on ettevõtja, kes korraldab teiste nimel jäätmete taaskasutamist või kõrvaldamist, kaasa arvatud vahendaja, kes jäätmeid tegelikult ei valda.

§ 19. Jäätmehooldus

Jäätmehooldus on jäätmekäitlus, järelevalve jäätmekäitluse üle ja jäätmekäitluskohtade järelhooldus.

§ 20. Tootja

(1) Tootja on isik, kes oma majandus- või kutsetegevuse raames kavandab, projekteerib, valmistab, töötleb, müüb või veab sisse tooteid.

(2) Isikut, kes üksnes rahastab rahastamislepingu alusel tootja tegevust (näiteks pank, krediidiasutus), ei loeta tootjaks, kui ta ei tegutse tootjana käesoleva paragrahvi lõike 1 või käesoleva seaduse 5. peatüki kohaselt.

(3) Rahastamisleping käesoleva seaduse tähenduses on laenuleping, liisinguleping, rendileping või järelmaksuga müügileping või kokkulepe, mis on seotud probleemtoodetega, olenemata sellest, kas nimetatud lepingus või kokkuleppes või tagatislepingus või tagatiskokkuleppes sätestatakse, et nende toodete omandiõigus läheb üle või võib üle minna.

§ 21. Jäätmekäitlus

Jäätmekäitlus on jäätmete kogumine, vedamine, taaskasutamine ja kõrvaldamine, samuti vahendaja ja edasimüüja tegevus.

§ 22. Jäätmete kogumine

Jäätmete kogumine on jäätmete kokkukorjamine, sealhulgas jäätmete eelsortimine ja eelladustamine ning mehaaniline töötlemine ilma jäätmete koostist ja olemust muutmata, eesmärgiga vedada need edasiseks käitlemiseks jäätmekäitluskohta.

§ 23. Liigiti kogumine ja sortimine

(1) Liigiti kogumine on jäätmete kogumine, kus jäätmed hoitakse lahus liigi ja olemuse alusel, et lihtsustada edasist konkreetset käitlust, sealhulgas soodustada jäätmete taaskasutamist.

(2) Jäätmete sortimine on tegevus, mille käigus segajäätmetest eraldatakse taaskasutatavad jäätmed ning ohtlikud jäätmed ülejäänud jäätmetest, kuivõrd see on tehniliselt teostatav ja sellega ei kaasne ülemääraseid kulutusi.

§ 24. Jäätmete vedamine

(1) Jäätmete vedamine on jäätmesaadetise toimetamine veovahendiga lähtekohast sihtpunkti.

(2) Jäätmete vedamine hõlmab jäätmesaadetise peale- ja mahalaadimist ning jäätmeveose komplekteerimist mitmest saadetisest, kuid ei hõlma jäätmete kogumist.

§ 25. Korduskasutus

Korduskasutus on toiming, millega tooteid või nende osi, mis ei ole jäätmed, kasutatakse uuesti nende esialgsel otstarbel.

§ 26. Jäätmete taaskasutamine ja taaskasutamistoimingute nimistu

(1) Jäätmete taaskasutamine on jäätmekäitlustoiming, mille peamine tulemus on jäätmete kasutamine kasulikul otstarbel selliselt, et nad asendavad teisi materjale, mida muidu oleks sellel otstarbel kasutatud, või jäätmete ettevalmistamine nende eelnimetatud otstarbel ja viisil kasutamiseks kas tootmises või majanduses laiemalt.

(2) Jäätmete taaskasutamistoimingute nimistu kehtestab Vabariigi Valitsus määrusega.

§ 27. Jäätmete jäätmeiks oleku lakkamine

(1) Jäätmed ei ole enam jäätmed, kui need on korduskasutuseks ettevalmistatud, ringlussevõetud või lakanud olemast jäätmed käesoleva paragrahvi lõigete 5 ja 6 alusel.

(2) Korduskasutuseks ettevalmistamine on taaskasutamistoiming, kus jäätmeteks muutunud tooteid või nende osi kontrollitakse, puhastatakse või parandatakse selliselt, et neid saab kasutada uuesti esialgsel otstarbel ilma muu täiendava eeltöötluseta.

(3) Ringlussevõtt, kaasa arvatud bioloogiline ringlussevõtt, on jäätmete taaskasutamistoiming, mille käigus jäätmematerjalid on töödeldud toodeteks, materjalideks või aineteks, et kasutada neid nende esialgsel või muul eesmärgil. See ei hõlma jäätmete energiakasutust ja töötlemist materjalideks, mida kasutatakse kütusena või tagasitäiteks.

(4) Bioloogiline ringlussevõtt on jäätmete lagundamine kontrollitavates tingimustes mikroorganismide abil, mille tulemusena saadakse kompost või metaan. Prügilasse ladestamine ei ole bioloogiline ringlussevõtt.

(5) Jäätmed lakkavad olemast jäätmed, kui need on läbinud taaskasutamistoimingu, kaasa arvatud ringlussevõtt, ning vastavad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/98/EÜ (ELT L 312, 22.11.2008, lk 3−30) artikli 6 lõikes 2 sätestatu alusel kehtestatud kriteeriumidele, mis töötatakse välja kooskõlas järgmiste tingimustega:
1) asja kasutatakse tavapäraselt teatud kindlal eesmärgil;
2) asjal on turg või asja järele on nõudlus;
3) asi vastab konkreetseks otstarbeks ettenähtud tehnilistele nõuetele, õigusnormidele ja tootestandarditele;
4) asja kasutamine ei avalda negatiivset mõju keskkonnale ega inimese tervisele.

(6) Kui direktiivi 2008/98/EÜ artikli 6 lõike 2 kohaselt ei ole käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud kriteeriume kehtestatud, võib valdkonna eest vastutav minister, võttes arvesse käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1–4 nimetatud tingimusi, määrusega kehtestada kriteeriumid, mille alusel mõned jäätmeliigid lakkavad olemast jäätmed.

(7) Kriteeriumid peavad sisaldama saasteainete sisalduse piirväärtusi, kui see on vajalik, ja võtma arvesse asja võimalikku negatiivset mõju keskkonnale ja inimese tervisele.

(8) Taaskasutamistoiming, mille järel jäätmed on lakanud olemast jäätmed, peab olema määratud taaskasutamistoimingut läbi viinud ettevõtja jäätmeloas või tööstusheite seaduse alusel antud keskkonnakompleksloas (edaspidi kompleksluba).

§ 28. Jäätmete tagasitäide
Jäätmete tagasitäide on taaskasutamistoiming, mil sobivaid jäätmeid kasutatakse kaevandatud pinnase taastamiseks või maastikukujunduse eesmärgil ning jäätmed asendavad mittejäätmematerjali.

§ 29. Jäätmete energiakasutus

Jäätmete energiakasutus on taaskasutamistoiming, kus jäätmeid kasutatakse energia tootmiseks nende põletamisel eraldi või koos muude jäätmete või kütusega, kasutades ära tekkinud soojuse.

§ 30. Jäätmete põletamine

(1) Jäätmete põletamine on jäätmete termiline töötlemine, olenemata sellest, kas põlemisel tekkiv soojus kasutatakse ära või mitte. Jäätmete põletamine hõlmab nii jäätmete vahetut põletamist oksüdatsiooni teel kui ka muid termilisi protsesse, nagu pürolüüs, utmine, gaasistamine või plasmaprotsessid, juhul kui termilistes protsessides tekkivad ained järgnevalt põletatakse.

(2) Jäätmeid põletatakse jäätmepõletus- ja koospõletustehastes, millele kohaldatakse tööstusheite seaduse sätteid.

§ 31. Jäätmete kõrvaldamine ja kõrvaldamistoimingute nimistu

(1) Jäätmete kõrvaldamine on jäätmete ladestamine prügilasse, jäätmete põletamine ilma energiakasutuseta või muu samaväärne toiming jäätmete keskkonda viimiseks, isegi kui sellega kaasneb teatud ulatuses aine või energia taasväärtustamine. Jäätmete kõrvaldamine on ka jäätmete keskkonda viimise ettevalmistamiseks tehtav toiming.

(2) Jäätmete kõrvaldamistoimingute nimistu kehtestab Vabariigi Valitsus määrusega.

§ 32. Jäätmete töötlemine

(1) Jäätmete töötlemine on taaskasutamis- või kõrvaldamistoiming, kaasa arvatud ettevalmistamine taaskasutamiseks või kõrvaldamiseks.

(2) Jäätmete töötlemine ei ole jäätmete kokkupressimine jäätmete mahu vähendamise eesmärgil, nagu veol või ladestamisel prügilasse.

§ 33. Jäätmekäitluskoht

(1) Jäätmekäitluskoht on tehniliselt varustatud ehitis jäätmete kogumiseks, taaskasutamiseks või kõrvaldamiseks.

(2) Jäätmekäitluskoht on ka maa-ala, kus jäätmete taaskasutamine võimaldab parendada mullaviljakust, maa-ala keskkonnaseisundit või selle kasutusvõimalusi ning maa-ala, kus tehakse jäätmete taaskasutamise või kõrvaldamise toiminguid, milleks ehitise olemasolu ei ole vajalik.

(3) Jäätmekäitluskohaks ei ole jäätmekogumisnõu, -konteiner või muu jäätmekogumismahuti, mis on määratud vaid ühte liiki tava- või ohtlike jäätmete esmakogumiseks jäätmetekitajalt, samuti ehitis või teisaldatav hoiukoht, kuhu eelnimetatud mahutid tavajäätmete kogumiseks on paigutatud, või ehitis, mida kasutatakse olmes tekkinud pakendijäätmete esmakogumiseks.

(4) Kui jäätmekäitluseks on vajalik keskkonnakaitseluba või registreerimine Keskkonnaametis, võib jäätmeid taaskasutada või kõrvaldada ainult keskkonnakaitseloas või registreeringus määratud kohas.

(5) Jäätmekäitluskoha asukoht määratakse planeerimisseaduses sätestatud korras.

§ 34. Jäätmekäitluskoha järelhooldus

Jäätmekäitluskoha järelhooldus on suletud jäätmekäitluskoha keskkonnaseire ning suletud jäätmekäitluskohast lähtuvate keskkonnahäiringute vähendamine.

2. jagu
Jäätmehoolduse põhimõtted ja põhikohustused

§ 35. Jäätmehooldusest põhjustatud keskkonnahäiringute vähendamise põhimõte

Jäätmehooldust suunavas tegevuses lähtutakse põhimõttest, et jäätmehooldusest põhjustatud keskkonnahäiringuid tuleb võimalikult suurel määral vähendada ning et selle põhimõtte rakendamiseks tuleb pöörata erilist tähelepanu selliste keskkonnahäiringute vähendamisele, mis mõjutavad vett, õhku, pinnast, taimi, loomi, maapiirkondi ja erihuvi pakkuvaid kohti nagu maastikukaitsealasid ja rahvusparke, samuti jäätmehooldusest põhjustatud müra ja ebameeldiva lõhna vähendamisele.

§ 36. Jäätmetekke vältimise põhimõte

(1) Jäätmehooldust suunavas tegevuses lähtutakse põhimõttest, et jäätmete teket tuleb võimalikult suures ulatuses vältida.

(2) Jäätmetekke vältimine on meetmete kompleks, mida rakendatakse enne asjade muutumist jäätmeteks ning mis vähendab:
1) tekkivate jäätmete kogust, sealhulgas toote korduskasutuse ja toote kasutusaja pikendamise kaudu;
2) tekkinud jäätmetest põhjustatud keskkonnahäiringuid;
3) ohtlike ainete sisaldust toodetes ning nende koostises olevates ainetes ja materjalides.

§ 37. Jäätmetekke vältimise kohustus

Igaüks peab jäätmeteket vältima niivõrd, kuivõrd seda on mõistlik eeldada.

§ 38.	Tootja põhikohustused jäätmetekke vältimisel 

(1) Tootja peab kavandama, projekteerima, valmistama ja Eestisse sisse vedama eeskätt selliseid tooteid, mis on tehniliselt vastupidavad ja taaskasutatavad ning mille kasutuselt kõrvaldamisel tekkivad jäätmed on käideldavad keskkonnahoidlikult, eelkõige taaskasutatavad võimalikult suurel määral.

(2) Toote valmistamisel peab tootja võimalikult suures ulatuses:
1) piirama ohtlike ainete kasutamist, et vältida nende sattumist keskkonda ning vajadust kõrvaldada jäätmeid ohtlike jäätmetena;
2) edendama teisese toorme kasutamist tootes;
3) hõlbustama toodetest tekkivate jäätmete korduskasutust, demonteerimist ja ringlussevõttu.

(3) Teisene toore on jäätmete taaskasutamistoimingu tulemusena ringlusse võetud aine või materjal.

(4) Toodetest tekkivate jäätmete keskkonnahoidliku käitlemise nõudeid, eelkõige taaskasutamise nõudeid, tuleb arvesse võtta juba toodete kavandamisel ja projekteerimisel.

(5) Tootja võib toote konstruktsiooni iseärasuste või tootmisprotsessi kaudu takistada toote korduskasutust vaid juhul, kui selliseid iseärasusi või tootmisprotsessi kasutades saavutatakse oluline eelis keskkonnakaitses või ohutusnõuetes.

§ 39. Tootja kohustus anda toote kohta informatsiooni toote keskkonnahoidlikuks kasutamiseks ja keskkonnahoidliku käitlemise tagamiseks

(1) Selleks, et võimaldada toote kasutajal vähendada või vältida toote kasutamisel tekkivaid keskkonnahäiringuid, teavitab tootja kasutajat keskkonnaga seotud toote omadustest nagu toote valmistamiseks kulunud energia ja materjalid, toote kestvuse pikendamise, korrashoiu, parandamise ja uuendamise võimalused.

(2) Tootja on kohustatud seoses tema tootest tekkivate jäätmete töötlemise ja taaskasutamisega andma jäätmekäitlejale teavet kasutatud materjalide ja toote komponentide, ohtlike ainete olemasolu ja nende asukoha kohta tootes, et võimaldada tootest tekkinud jäätmete keskkonnahoidlikku käitlemist.

§ 40. Jäätmekäitluse hierarhia põhimõte

(1) Jäätmetekke vältimise ja jäätmehooldusmeetmete väljatöötamisel ning rakendamisel s.h keskkonnalubade andmisel juhindutakse prioriteetide järjestuses järgmisest jäätmekäitluse hierarhiast (edaspidi jäätmehierarhia):
1) jäätmetekke vältimine;
2) korduskasutuseks ettevalmistamine;
3) ringlussevõtt;
4) muu taaskasutamine nagu energiakasutus;
5) kõrvaldamine.

(2) Jäätmehierarhiast võib kõrvale kalduda, kui see tagab parima keskkonnaalase üldtulemuse asja kogu olelusringi arvestades.

§ 41. Jäätmete liigiti kogumise põhimõte

Jäätmehoolduses lähtutakse sellest, et:
1) jäätmeid kogutakse liigiti, kui see on tehniliselt, keskkonnakaitse seisukohalt ja majanduslikult põhjendatud;
2) eri koostise ja omadustega materjale ja jäätmeid ei segata.

§ 42. Iseseisvuse ja läheduse põhimõtted jäätmekäitluses

(1) Jäätmehoolduse kavandamisel ja muus jäätmehooldust suunavas tegevuses juhindub haldusorgan põhimõttest, et jäätmekäitluskohtade võrgustik peab olema lõimitud nii, et tagada segaolmejäätmete käitlemine, samuti kõigi tekkinud jäätmete kõrvaldamine, arvestades jäätmekäitluse hierarhia põhimõtet, parimat võimalikku tehnikat, geograafilisi olusid ja seoses teatavate jäätmeliikidega vajadust spetsialiseeritud rajatiste järele. Vajaduse korral teeb haldusorgan koostööd teiste Euroopa Liidu liikmesriikidega, et tagada piisava jäätmekäitluskohtade võrgustiku olemasolu Euroopa Liidu piires.

(2) Selleks, et võimalikult suures ulatuses vähendada keskkonnahäiringute teket, peab käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud võrgustik võimaldama jäätmete käitlust tekkekohale võimalikult lähedal ning kõige sobivamate meetodite ja tehnoloogiatega.

§ 43. Kontrollitud jäätmekäitlus

(1) Jäätmevaldaja on kohustatud käitlema tema valduses olevaid jäätmeid vastavalt kehtestatud nõuetele või andma need käitlemiseks üle selleks õigust omavale isikule.

(2) Jäätmevaldaja peab omama teadmisi tema valduses olevate jäätmete liigist, hulgast ja päritolust, jäätmekäitluse seisukohalt olulistest omadustest ning jäätmetest tulenevatest keskkonnaohtudest ja -riskidest.

(3) Jäätmeid üleandev isik peab asjaolusid arvestades olema veendunud, et vastuvõtjal on registreerimistõend, keskkonnaluba või kompleksluba, mis annab õiguse üleantud jäätmete käitlemiseks.

(4) Kui jäätmed antakse üle selliseks käitlemiseks, milleks käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud luba vaja ei ole, peab jäätmeid üleandev isik olema asjaolusid arvestades veendunud, et vastuvõtja on pädev jäätmeid käitlema ning tal on asjakohased tehnilised ja keskkonnakaitsevahendid.

(5) Jäätmevaldaja vastutus jäätmete käitlemise eest lõppeb ja läheb üle, kui uuel jäätmevaldajal on vastavate jäätmete käitlemiseks kompleksluba, keskkonnaluba või registreerimistõend.

(6) Kui jäätmevaldaja annab jäätmed üle jäätmete käitluseks selleks õigust mitteomavale isikule, vastutab jäätmete käitluse eest jäätmevaldaja. 

(7) Jäätmete vedamisel ei lähe vastutus jäätmete käitlemise eest üle jäätmevedajale, kui ta ei ole jäätmevaldaja.

§ 44. Jäätmete laeval põletamise keeld

Laeval on jäätmete põletamine keelatud.

§ 45. Jäätmeveo üldnõuded

Jäätmeid peab vedama kinnises veovahendis pakitult või muul viisil nõnda, et nad ei satuks vedamise käigus, seahulgas laadimise ajal, keskkonda.

2. peatükk
Jäätmehoolduse kavandamine

1. jagu
Jäätmehoolduse kavandamise üldsätted ja jäätmekavad

§ 46. Jäätmekava

(1) Jäätmehooldust arendatakse valdkonna arengukava ja kohaliku omavalitsuse üksuse jäätmekava (edaspidi kohaliku omavalitsuse jäätmekava) alusel.

(2) Valdkonna arengukavas ja kohaliku omavalitsuse jäätmekavas käsitletakse jäätmehoolduse olukorda, jäätmehoolduse korraldamise ja tõhustamise eesmärke ning eesmärkide saavutamise meetmeid.

(3) Jäätmehoidla käitaja, üldgeoloogilise uurimustöö loa, geoloogilise uuringu loa või kaevandamisloa omanik, kelle tegevuse käigus jäätmed tekivad, või kui jäätmed tekivad maavara rikastamise käigus, siis maavara rikastaja, peab koostama käesoleva seaduse §-s 49 nimetatud kaevandamisjäätmekava kaevandamisjäätmete minimeerimiseks, töötlemiseks, taaskasutamiseks ja kõrvaldamiseks, võttes arvesse säästva arengu eesmärki.

§ 47. Jäätmekava sisu

(1) Valdkonna arengukava ja kohaliku omavalitsuse jäätmekava sisaldavad:
1) kavaga hõlmatud territooriumil tekkivate jäätmete koguseid liikide ja päritolu kaupa ning hinnangut jäätmevoogude arengule tulevikus;
2) olemasolevate jäätmete kogumissüsteemide kirjeldust ning ülevaadet suurematest kõrvaldamis- ja taaskasutamisrajatistest;
3) ülevaadet ohtlike jäätmete, sealhulgas vanaõli ja muude jäätmevoogude, mille kohta on Euroopa Liidu tasandil kehtestatud eraldi regulatsioon, käitlemisest;
4) hinnangut vajadusele luua uusi kogumissüsteeme, sulgeda olemasolevaid ja rajada täiendavaid jäätmerajatisi ning vajaduse korral hinnangut nendega seotud investeeringutele;
5) andmeid tulevaste kõrvaldamis- ja taaskasutamisrajatiste asukoha ning nende võimsuse kohta;
6) üldise jäätmekäitluspoliitika kirjeldust, sealhulgas kavandatavate jäätmekäitlustehnoloogiate ja -meetodite või poliitika ülevaadet nende jäätmete osas, mille käitlemiseks on vaja võtta erimeetmeid;
7) ülevaadet jäätmekäitlusega seotud organisatsioonide kohustustest, sealhulgas jäätmekäitlusega tegelevate avalik-õiguslike ja eraõiguslike isikute vahelise vastutuse jaotuse kirjeldust;
8) ülevaadet üldsusele või kindlale tarbijarühmale suunatud teavitamiskampaaniate korraldamise kohta;
9) andmeid minevikus saastunud jäätmete kõrvaldamiskohtade ning nende korrastamiseks võetavate meetmete kohta;
10) valdkonna arengukava ja kohaliku omavalitsuse jäätmekava rakendamisest keskkonnale avalduva mõju kirjeldust.

(2) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatule sisaldab valdkonna arengukava eraldi peatükkidena:
1) jäätmetekke vältimise programmi;
2) pakendi- ja pakendijäätmete käitlemist;
3) biolagunevate jäätmete ladestamise vähendamise kava.

(3) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 1 nimetatud jäätmetekke vältimise programm sisaldab:
1) olemasolevate meetmete kirjeldust ning nende tõhususe hinnangut;
2) eesmärke ja nende elluviimise meetmeid;
3) meetmete rakendamise kvalitatiivseid ja kvantitatiivseid hindamisnäitajaid.

(4) Käesoleva paragrahvi lõike 3 punktides 1 ja 2 nimetatud jäätmetekke vältimise meetmete hindamisel ja rakendamisel arvestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/98/EÜ, mis käsitleb jäätmeid ja millega tunnistatakse kehtetuks teatud direktiivid (ELT L 312, 22.11.2008, lk 3–30), IV lisas esitatud näidismeetmetega.

§ 48. Kohaliku omavalitsuse jäätmekava

(1) Kohaliku omavalitsuse jäätmekava on kohaliku omavalitsuse üksuse arengukava osa, mis käsitleb valla või linna jäätmehoolduse arendamist.

(2) Kohaliku omavalitsuse üksused võivad koostada ühise jäätmekava.

(3) Kohaliku omavalitsuse jäätmekava koostamisel võetakse arvesse valdkonna arengukavas sätestatut.

(4) Kohaliku omavalitsuse jäätmekava ajakohastamine on jäätmekava korrapärane läbivaatamine ja selles muudatuste tegemine. Kohaliku omavalitsuse jäätmekava ajakohastamise suhtes kohaldatakse kohaliku omavalitsuse jäätmekava koostamise menetluse kohta sätestatut.

(5) Kohaliku omavalitsuse jäätmekava ajakohastatakse vastavalt vajadusele, kuid mitte harvem kui iga kuue aasta järel selle koostamisest või ajakohastamisest arvates.

(6) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 5 sätestatule ajakohastatakse kohaliku omavalitsuse jäätmekava vajaduse korral aasta jooksul valdkonna arengukava kinnitamisest arvates.

(7) Lisaks käesoleva seaduse §-s 47 sätestatule käsitleb kohaliku omavalitsuse jäätmekava:
1) kohaliku omavalitsuse üksuse korraldatava jäätmeveo arendamist, sealhulgas korraldatud jäätmeveo piirkonna või piirkondade määramist;
2) jäätmete liigiti kogumise ja sortimise arendamist koos tähtaegadega  jäätmeliikide kaupa;
3) jäätmehoolduse rahastamist.

§ 49. Kaevandamisjäätmekava

(1) Jäätmehoidla käitaja, üldgeoloogilise uurimistöö loa, geoloogilise uuringu loa või kaevandamisloa omanik, kelle tegevuse käigus jäätmed tekivad, või kui jäätmed tekivad maavara rikastamise käigus, siis maavara rikastaja peab koostama kaevandamisjäätmete minimeerimiseks, taaskasutamiseks ja kõrvaldamiseks kaevandamisjäätmekava, võttes arvesse säästva arengu eesmärki.

(2) Kaevandamisjäätmekava peab soodustama kaevandamisjäätmete ringlussevõttu, korduskasutust või taaskasutamist, kui see on keskkonnahoidlik, ja arvestab kehtivaid nõudeid.

(3) Kaevandamisjäätmekava peab tagama kaevandamisjäätmete ohutu kõrvaldamise. Kaevandamisjäätmekava koostamisel tuleb jäätmehoidla projekteerimisjärgus arvesse võtta eelkõige jäätmehoidla haldamist selle tegevuse ajal ja pärast selle sulgemist ning valida projekt, mis vastab järgmistele nõuetele:
1) nõuab vähest ning võimaluse korral ei nõua üldse suletud jäätmehoidla järelhooldust ja järelevalvet;
2) hoiab ära või vähemalt minimeerib pikaajalise negatiivse mõju, mis tuleneb näiteks jäätmehoidlast õhu või vee kaudu eralduvatest saasteainetest;
3) tagab olemasolevast maapinnast kõrgemale tõusvate tammide või puistangute pikaajalise geotehnilise stabiilsuse.

(4) Kaevandamisjäätmekava esitatakse loa andjale kinnitamiseks, kui:
1) lähtuvalt käesoleva seaduse § 208 lõike 2 punktidest 7 ja 8 jäätmete tekitamiseks maavara rikastamisel või jäätmehoidla käitamiseks on vajalik jäätmeluba;
2) jäätmed tekivad üldgeoloogilise uurimistöö, uuringu või kaevandamise käigus, kui jäätmeluba ei ole nõutav – koos asjaomase loa taotlusega, lähtudes maapõueseadusega kehtestatud nõuetest.

(5) Käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud loa andja kinnitab nõuetele vastava kaevandamisjäätmekava ühel ajal loa andmisega. Kaevandamisjäätmekava on jäätmeloa lahutamatu osa.

(6) Käitaja peab kaevandamisjäätmekava üle vaatama vähemalt iga viie aasta järel ja muutma seda, kui jäätmehoidla töös või ladustatud jäätmetes on toimunud olulisi muutusi. Oluliseks loetakse muutust jäätmehoidla struktuuris või tegevuses, mis loa andja arvates võib oluliselt kahjustada inimese tervist või keskkonda. Muudetud kaevandamisjäätmekava esitatakse käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud loa andjale, kes kinnitab selle viie tööpäeva jooksul esitamisest arvates. Muudatused loetakse jõustunuks pärast muudetud kaevandamisjäätmekava kinnitamist.

(7) Täpsustavad nõuded kaevandamisjäätmekava sisu kohta, sealhulgas jäätmekava esitamise, kinnitamise ja ülevaatamise täpsustatud korra kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.

§ 50. Jäätmekavade koostamise ja elluviimise koordineerimine

(1) Valdkonna eest vastutav minister koordineerib maakondade ja kohaliku omavalitsuse üksuste tegevust kohaliku omavalitsuse üksuste jäätmekavade koostamisel ja rakendamisel.

(2) Kohaliku omavalitsuse üksus võib nõuda isikult, asutuselt ja tootjavastutusorganisatsioonilt tema jäätmealase tegevuse kohta teavet tasuta, kui see on vajalik jäätmekava koostamiseks või ajakohastamiseks.

(3) Kohaliku omavalitsuse üksus võib nõuda oma haldusterritooriumil tegutsevalt isikult, asutuselt ja tootjavastutusorganisatsioonilt käesoleva seaduse §-le 47 vastava jäätmekava koostamist oma kulul ning selle esitamist, kui see on vajalik kohaliku omavalitsuse jäätmekava koostamiseks või ajakohastamiseks.

(4) Valdkonna eest vastutav minister ja kohaliku omavalitsuse üksus on kohustatud säilitama valdkonna arengukava ja selle rakendusdokumendi ning kohaliku omavalitsuse jäätmekava koostamise käigus kogutud teabe seaduses sätestatud korras.

2. jagu
Kohaliku omavalitsuse jäätmekava koostamine

§ 51. Kohaliku omavalitsuse jäätmekava eelnõu kooskõlastamine

Kohaliku omavalitsuse jäätmekava eelnõu esitatakse enne selle vastuvõtmist arvamuse avaldamiseks Keskkonnaametile ning maavanemale.

§ 52. Kohaliku omavalitsuse jäätmekava eelnõu avalik väljapanek ja avalik istung

(1) Kohaliku omavalitsuse üksus korraldab kohaliku omavalitsuse jäätmekava eelnõu avaliku väljapaneku ja vähemalt ühe avaliku istungi jäätmekava eelnõu arutamiseks.

(2) Kohaliku omavalitsuse jäätmekava eelnõu avaliku väljapaneku aeg ja koht ning käesoleva paragrahvi lõikes 5 sätestatud võimalused tehakse teatavaks vähemalt kaks nädalat enne avaliku väljapaneku algust kohalikus ajalehes ning kohaliku omavalitsuse üksuse veebilehel. Kohaliku omavalitsuse jäätmekava eelnõu avaliku väljapaneku kestus on vähemalt kaks nädalat.

(3) Kohaliku omavalitsuse üksus korraldab kohaliku omavalitsuse jäätmekava eelnõu ja sellega seotud materjalide avaliku väljapaneku ka kohaliku omavalitsuse üksuse veebilehel.

(4) Kohaliku omavalitsuse jäätmekava eelnõu arutamiseks korraldatava avaliku istungi aeg ja koht tehakse teatavaks vähemalt kaks nädalat enne avalikku istungit kohalikus ajalehes ja kohaliku omavalitsuse üksuse veebilehel.

(5) Avalikku istungit ei pea korraldama, kui avaliku väljapaneku kestel ei esitatud ühtegi ettepanekut või vastuväidet.

§ 53. Kohaliku omavalitsuse jäätmekava eelnõu avaliku väljapaneku kestel ja avalikul istungil arvamuse avaldamine ja esitatud ettepanekute ja vastuväidete arvesse võtmine

(1) Igaühel on õigus esitada kohaliku omavalitsuse jäätmekava eelnõu avaliku väljapaneku kestel selle kohta ettepanekuid ja vastuväiteid.

(2) Jäätmekava eelnõu arutamiseks korraldataval avalikul istungil on igaühel õigus avaldada jäätmekava eelnõu kohta arvamust.

(3) Valla- või linnavalitsus vaatab läbi avaliku väljapaneku kestel ja avalikul istungil esitatud ettepanekud ja vastuväited ning otsustab vajaduse korral jäätmekava eelnõu muutmise vastavalt esitatud ettepanekutele ja vastuväidetele.

(4) Ettepanekutele ja vastuväidetele, mida arvesse ei võeta, vastab kohaliku omavalitsuse üksus kahe nädala jooksul avaliku väljapaneku lõppemisest või kuu jooksul avalikust istungist arvates. 

§ 54. Kohaliku omavalitsuse jäätmekava avaliku väljapaneku ja avaliku istungi tulemustest teatamine

Valla- või linnavalitsus teeb jäätmekava avaliku väljapaneku ja selle arutamiseks korraldatud avaliku istungi tulemused teatavaks kohalikus ajalehes ja kohaliku omavalitsuse üksuse veebilehel.

§ 55. Kohaliku omavalitsuse jäätmekava vastuvõtmine ja avaldamine

(1) Kohaliku omavalitsuse jäätmekava võtab vastu kohaliku omavalitsuse üksuse volikogu.

(2) Kohaliku omavalitsuse üksuste ühine jäätmekava jõustub, kui selle on vastu võtnud kõigi koostööd tegevate kohaliku omavalitsuse üksuste volikogud.

(3) Kohaliku omavalitsuse jäätmekava avaldatakse kohaliku omavalitsuse üksuse veebilehel.

3. peatükk
Kohaliku omavalitsuse jäätmehooldus

1. jagu
Üldsätted

§ 56. Jäätmete taaskasutamise ja kõrvaldamise korraldamine

(1) Kohaliku omavalitsuse üksus korraldab korraldatud jäätmeveoga hõlmatud jäätmete taaskasutamise või kõrvaldamise. Kohaliku omavalitsuse üksus võib korraldada ka muude jäätmete taaskasutamist või kõrvaldamist.

(2) Lähtudes käesoleva seaduse §-s 23 sätestatud põhimõttest peab kohaliku omavalitsuse üksus korraldama olmejäätmete hulgast vähemalt järgmiste jäätmematerjalide liigiti kogumise: paber ja papp, metall, klaas ja plast.

§ 57. Kohaliku omavalitsuse üksuse jäätmehoolduseeskiri

(1) Jäätmehoolduseeskiri kohaliku omavalitsuse üksuses jäätmehoolduse korraldamiseks kehtestatakse valla- või linnavolikogu määrusega.

(2) Jäätmehoolduseeskiri sätestab:
1) jäätmekäitluse ja jäätmete hoidmise korralduse ning sellega seotud tehnilised nõuded, nagu kogumismahutite tüüp, materjal, suurus, mahutite alus ja paiknemine, ühiste kogumismahutite kasutamine;
2) jäätmetest tervisele ja keskkonnale tuleneda võiva ohu vältimise, või kui see ei ole võimalik, siis vähendamise meetmed, sealhulgas olmejäätmete regulaarne äravedu tiheasustusalalt vähemalt üks kord nelja nädala jooksul ja hajaasustusalalt vähemalt üks kord 12 nädala jooksul;
3) kohaliku omavalitsuse üksuse territooriumil jäätmeveo piirkondade loetelu, kus liitumine korraldatud jäätmeveoga on kohustuslik;
4) korraldatud jäätmeveoga hõlmamata jäätmete käitlemise nõuded;
5) elanikelt kodumajapidamises tekkivate ohtlike jäätmete kogumise ja ohtlike jäätmete käitlemiseks jäätmeluba või kompleksluba omavale ettevõtjale üleandmise korra;
6) kohaliku omavalitsuse üksuse territooriumil tervishoiu- ja veterinaarteenuse osutaja jäätmete käitlemise korra;
7) korraldatud jäätmeveoga hõlmamata ehitus- ja lammutusprahi käitlemise nõuded;
8) jäätmete kogumiskoha või -kohad, kuhu tuleb korraldatud jäätmeveoga hõlmatud jäätmed nende edasivedamiseks toimetada;
9) jäätmekäitluse üle järelevalve korralduse kohaliku omavalitsuse üksuse territooriumil;
10) kohaliku omavalitsuse üksuse territooriumil asuvate jäätmekäitluskohtade, välja arvatud prügila järelhoolduse nõuded;
11) jäätmete liigiti kogumise ja sortimise arendamise nõuded koos tähtaegadega jäätmeliikide kaupa;
12) jäätmete kogumise korraldus hajaasustusalal;
13) suurjäätmete kogumiskohad, mis asuvad jäätmevaldajast maksimaalselt 15 kilomeetri kaugusel;
14) jäätmete liigiti kogumise nõuded kohaliku omavalitsuse üksuse territooriumil korraldatavatel avalikel üritustel ja muudel avalikel kogunemistel.

(3) Kohaliku omavalitsuse organ määrab kindlaks oma haldusterritooriumil pakendi ja pakendijäätmete kogumisviisid ning sätestab need jäätmehoolduseeskirjas.

(4) Jäätmehoolduseeskirja eelnõu esitatakse arvamuse saamiseks maavanemale ja Keskkonnaametile, tervishoiuteenuste osutaja jäätmete käitlemise kord Terviseametile ja veterinaarteenuste osutaja jäätmete käitlemise kord maakonna veterinaarkeskusele, kes vajaduse korral teevad ettepanekud eeskirja täiendamiseks kahe nädala jooksul eelnõu või korra saamisest arvates.

(5) Jäätmehoolduseeskirja eelnõu koos menetluse senises käigus saadud või koostatud dokumentidega, mille avalikustamine ei ole seadusega keelatud, pannakse avalikkusele tutvumiseks ning ettepanekute ja vastuväidete esitamiseks välja valla- või linnavalitsuses. Avaliku väljapaneku kestvus on vähemalt kaks nädalat.

(6) Avaliku väljapaneku kestel kirjalikult esitatud ettepanekutele ja vastuväidetele vastab menetluse korraldaja 30 päeva jooksul väljapaneku lõppemisest arvates, kuid juhul, kui toimub avalik arutelu, enne avaliku arutelu toimumist.

(7) Pärast ettepanekute ja vastuväidete menetlemist ning kohaliku omavalitsuse üksuse jäätmehoolduseeskirja eelnõu uuendamist korraldatakse avalik arutelu, välja arvatud juhul, kui tähtaja kestel ettepanekuid või vastuväiteid ei esitatud.

§ 58. Jäätmevaldajate register

(1) Jäätmevaldajate registri asutab määrusega ja selle pidamise korra kehtestab kohaliku omavalitsuse üksus.

(2) Kohalikul omavalitsusel või tema volitatud isikul on õigus saada järgmist tasuta teavet jäätmeveo piirkonnas tegutsevalt jäätmevedajalt käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud registrisse andmete kandmiseks:
1) jäätmevaldaja nimi ja kontaktandmed;
2) jäätmetekkekoha aadress;
3) jäätmetekkekoha tüüp;
4) jäätmetekkekoha elanike arv;
5) andmed jäätmetekkekoha jäätmete kogumisvahendite kohta.

2. jagu
Kohaliku omavalitsuse üksuse korraldatud jäätmevedu

§ 59. Korraldatud jäätmevedu

(1) Korraldatud jäätmevedu on olmejäätmete kogumine ja vedamine määratud piirkonnast määratud jäätmekäitluskohta või -kohtadesse, mida teostab kohaliku omavalitsuse üksuse valitud ettevõtja.

(2) Jäätmeveo võib korraldada selliselt, et jäätmeid vedava ettevõtja ainsaks kliendiks ja temale tasu maksjaks on kohaliku omavalitsuse üksus või selle üksuse volitatud mittetulundusühing. Sellisel juhul lasub arvestuse pidamise jäätmevaldajate üle ning nendega arveldamise kohustus kohaliku omavalitsuse üksusel või selle üksuse volitatud mittetulundusühingul.

(3) Kohaliku omavalitsuse üksus korraldab oma haldusterritooriumil olmejäätmete, eelkõige prügi ehk segaolmejäätmete, nende sortimisjääkide ja olmejäätmete tekkekohas liigiti kogumisel tekkinud jäätmeliikide kogumise ja veo. Korraldatud jäätmevedu võib hõlmata ka teisi olmejäätmete liike või muid jäätmeid, kui see on vajalik käesoleva seaduse nõuete täitmiseks või seda tingib oluline avalik huvi.

(4) Kohaliku omavalitsuse üksus võib jätta jäätmeveo korraldamata haldusterritooriumi hajaasustusega osades, kus jäätmetekitajate vähesuse ja hajutatuse ning jäätmete väikese koguse tõttu oleks korraldatud jäätmevedu ülemäära kulukas ning korraldatud jäätmeveoks puudub tervise- ja keskkonnakaitsevajadus.

(5) Jäätmeliigid, millele kohaldatakse korraldatud jäätmevedu, veopiirkonnad, vedamise sagedus ja aeg ning jäätmeveo teenustasu suuruse määramise kord kehtestatakse valla- või linnavolikogu määrusega.

(6) Jäätmeveo teenustasu suurus peab olema piisav, et katta jäätmekäitluskoha rajamis-, kasutamis-, sulgemis- ja järelhoolduskulud ning jäätmete veo ja veo ettevalmistamisega seotud kulud.

(7) Jäätmeveo teenustasu suuruse kindlaksmääramisel juhindutakse jäätmete liigist, kogusest, omadustest, jäätmeveo teenindussagedusest ning teistest asjaoludest, mis oluliselt mõjutavad käitlemise maksumust.

(8) Vähemalt 40 000 elanikuga kohaliku omavalitsuse üksuses olmejäätmete veo teenust osutav ettevõtja on hädaolukorra seaduse § 34 lõike 9 punktis 4 nimetatud elutähtsa teenuse osutaja.

§ 60. Jäätmevedaja valik

(1) Korraldatud jäätmeveo teenuse osutaja leidmiseks korraldab kohaliku omavalitsuse üksus iseseisvalt või koostöös teiste kohaliku omavalitsuse üksustega teenuste kontsessiooni lähtuvalt riigihangete seaduses sätestatust.

(2) Kohaliku omavalitsuse volikogu võib riigihangete seaduse §-s 13 sätestatud korras korraldatud jäätmeveo riigihanke korraldamisega seotud ülesannete täitmiseks volitada teist kohaliku omavalitsuse üksust, mittetulundusühingut või sihtasutust, mille liige see kohaliku omavalitsuse üksus on ning mille liikmed saavad vastavalt põhikirjale olla ainult kohaliku omavalitsuse üksused või kohaliku omavalitsuse üksuste liit.

(3) Kohalik omavalitsus koostab korraldatud jäätmeveo teenuse tellimiseks teenuste kontsessiooni korral hankedokumendid, lähtudes riigihangete seaduse § 31 lõikes 2 sätestatust ning arvestades käesolevas lõikes nimetatud erisusi. Korraldatud jäätmeveo hankedokumentides määratakse muu hulgas järgmised tingimused:
1) veopiirkond;
2) veetavad jäätmeliigid;
3) eeldatavad jäätmekogused;
4) jäätmekäitluskoht;
5) hankelepingu kestus;
6) veotingimused – veo sagedus, aeg ja tehnilised tingimused;
7) toimingud, mille eest jäätmevedaja võtab teenustasu;
8) veopiirkonnas asuvate ühepereelamute ja mitme korteriga elamute arv ning korterite arv mitme korteriga elamutes.

(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud korraldatud jäätmeveo riigihanke hankedokumendid esitatakse enne riigihanke algatamist seisukohavõtuks Keskkonnaametile, kes vajaduse korral esitab kahe nädala jooksul hankedokumentide kättesaamisest arvates ettepanekud hankedokumentide täiendamiseks või muutmiseks.

(5) Käesoleva paragrahvi lõike 3 punktis 1 nimetatud veopiirkond tuleb määrata arvestusega, et piirkonna minimaalne suurus tagab jäätmeveoki täitumise ühe kogumisringiga ja piirkonna elanike arv ei ole üldjuhul suurem kui 30 000.

(6) Veopiirkonna määrab kohaliku omavalitsuse volikogu, lähtudes eeldatavatest jäätmekogustest, hoonestusest ning teede- ja tänavatevõrgu eripärast.

(7) Teenuse hind peab tagama, et sama kogumismahuti ruumala alusel oleks liigiti kogutud jäätmete teenustasu maksimaalselt 50%, kuid vanapaberi- ja kartongijäätmete kogumisel kuni 20% segaolmejäätmete kogumise teenustasust.

(8) Korraldatud jäätmeveo riigihanke korraldaja avalikustab otsuse korraldatud jäätmeveo teenuse osutajaga lepingu sõlmimise kohta kohalikus ajalehes.

§ 61. Jäätmeveo õigus

(1) Korraldatud jäätmeveo riigihanke tulemusel kohaliku omavalitsuse üksusega hankelepingu sõlminud isikul on õigus osutada korraldatud jäätmeveo teenust määratud jäätmeliikide osas ja veopiirkonnas. 

(2) Korraldatud jäätmeveo teenuse osutajaga sõlmitava hankelepingu kestus on kuni viis aastat.

(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud õigust realiseeritakse vastavalt jäätmeloaga määratud nõuetele ja tähtajale.

§ 62. Korraldatud jäätmeveoga liitumine

(1) Jäätmevaldaja loetakse liitunuks korraldatud jäätmeveoga elu- või tegevuskohajärgses jäätmeveo piirkonnas. Jäätmevaldaja on korraldatud jäätmeveoga liitunud alates kohaliku omavalitsuse üksuse korraldatud jäätmeveo jäätmeloa kehtima hakkamisest või käesoleva seaduse § 57 lõikes 1 nimetatud määruse jõustumisest. Liitumisajaks loetakse antud loa või määruse jõustumise ajast hilisemat aega.

(2) Kohaliku omavalitsuse üksus informeerib kirjalikult jäätmevaldajat päevast, mil ta on liitunud korraldatud jäätmeveoga.

(3) Jäätmevaldaja käesoleva peatüki tähenduses on ka korteriühistu, selle puudumisel aga kinnisasja omanik, millel asub suvila, elu- või äriruum.

(4) Kui kohaliku omavalitsuse üksus on veendunud, et kinnistul ei elata või kinnistut ei kasutata, võib ta jäätmevaldaja taotluse alusel vabastada jäätmevaldaja erandkorras teatud tähtajaks korraldatud jäätmeveoga liitumisest.

(5) Korraldatud jäätmeveoga liitumise kohustusest on vabastatud isikud, kellel on korraldatud jäätmeveoga hõlmatud jäätmete käitlemise tagav keskkonnaluba.

(6) Käesoleva paragrahvi lõikes 4 sätestatud tähtaja määramiseks peab kohaliku omavalitsuse üksus eelnevalt kohapeal kontrollima, et jäätmevaldaja korraldatud jäätmeveoga liitumisest vabastamise asjaolud on tõesed ja vabastamist võimaldavad.

(7) Käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud jäätmevaldaja esitab järgmise aasta 20. jaanuariks kohaliku omavalitsuse üksusele kirjaliku kinnituse, et kinnistul ei ole aasta kestel elatud või kinnistut ei ole kasutatud.

(8) Jäätmevaldaja, kes ei esita käesoleva paragrahvi lõikes 7 nimetatud tähtajaks kinnitust, loetakse korraldatud jäätmeveoga liitunuks 21. jaanuarist arvates.

4. peatükk
Laiendatud tootjavastutus

1. jagu
Laiendatud tootjavastutuse põhimõte

§ 63. Laiendatud tootjavastutuse põhimõte

Tootja on kohustatud tagama tema turule lastud tootest tekkivate jäätmete kogumise ja nende taaskasutamise või nende kõrvaldamise ja omama selle kohustuse täitmiseks piisavat tagatist.

§ 64. Turule laskmine

(1) Turule laskmine käesoleva seaduse tähenduses on majandus- või kutsetegevuse käigus toote esmakordne Eesti turul kättesaadavaks tegemine.

(2) Turul kättesaadavaks tegemine käesoleva seaduse tähenduses on kaubandustegevuse käigus toote tasu eest või tasuta tarnimine Eesti turule toote turustamiseks, tarbimiseks või kasutamiseks.

§ 65. Laiendatud tootjavastutusega hõlmatud tooted

Laiendatud tootjavastutusega on hõlmatud probleemtooted ja pakendid.

2. jagu
Tootjavastutusorganisatsioon ja pakendiorganisatsioon

§ 66. Tootjavastutusorganisatsioon

Tootjavastutusorganisatsioon on majanduslikku kasumit mittetaotlev juriidiline isik, mille asutajad ja liikmed on tootjad või tootjavastutusorganisatsioonid.

§ 67. Pakendiorganisatsioon

Pakendiorganisatsioon on juriidiline isik, mille asutajad ja liikmed on pakendiettevõtjad või nende moodustatud juriidilised isikud, mille liikmed, osanikud või aktsionärid on pakendiettevõtjad.

§ 69. Tootjavastutusorganisatsiooni eesmärk ja ülesanded

(1) Tootjavastutusorganisatsiooni eesmärk on teatud liiki probleemtoodetest tekkinud jäätmete kogumise ja taaskasutamise korraldamine ja finantseerimine.

(2) Tootjavastutusorganisatsioon peab tagama:
1) kõigile vastavat liiki probleemtoodete tootjatele juurdepääsu tootjavastutusorganisatsiooni teenustele;
2) kohustused lepinguga üle andnud või tootjavastutusorganisatsiooniga ühinenud tootjalt võrdsetel tingimustel tasu kogumise ja talle teenuste pakkumise, lähtudes üksnes tema turuosast seda tüüpi probleemtoodete turul;
3) jäätmete käitlemisega seotud teenuse ostmise konkurentsi alusel;
4) tootjavastutusorganisatsiooni kasumi reinvesteerimise tootjavastutusorganisatsiooni tegevusse ning kasumi jaotamata jätmise liikmete, osanike, aktsionäride vahel;
5) tootjavastutusorganisatsiooni ning tema liikmete, osanike, aktsionäride või temaga lepingu sõlminud ettevõtjate vaheliste finantssuhete läbipaistvuse;
6) piisava rahalise tagatise olemasolu igal ajal;
7) probleemtoodetest tekkinud jäätmete taaskasutamise korraldamise kolme aasta jooksul;
8) probleemtoodetest tekkinud jäätmete kogumise ja taaskasutamisega seotud andmete kättesaadavuse Keskkonnaministeeriumile, tema volitatud töötlejale ja järelevalveasutusele.

(3) Tootjavastutusorganisatsioon peab tagama, et tootja nõudmisel on tootjale jäätmekäitlustasu arvutamisel arvesse võetud toodete keskmist eluiga ning seda, kui palju on tootja toote valmistamisel arvestanud käesoleva seaduse § 36 lõikes 2 ja §-s 38 sätestatud nõuetega.

(4) Tootjavastutusorganisatsiooni majandusaasta aruanne peab sisaldama muu hulgas ka selgitust, kuidas on tagatud rahalise tagatise olemasolu igal ajal. Tootjavastutusorganisatsioon teeb hiljemalt iga aasta 1. juuliks oma kodulehe kaudu kättesaadavaks oma eelmise majandusaasta aruande.

§ 70. Pakendiorganisatsiooni eesmärk ja ülesanded 

(1) Pakendiorganisatsiooni eesmärk on pakendi ja pakendijäätmete kogumise ja taaskasutamise korraldamine.

(2) Pakendiorganisatsiooni ülesanne on korraldada talle käesoleva seaduse § 165 lõike 2 alusel kohustused üle andnud pakendiettevõtjate pakendi ja pakendijäätmete üleriigilist kogumist ja taaskasutamist ning arendada taaskasutamissüsteemi eesmärgiga tagada pakendijäätmete taaskasutamine vähemalt käesoleva seaduse §-s 167 sätestatud taaskasutamise sihtarvude ulatuses.

(3) Pakendiorganisatsioonis ei tohi selle liige, osanik või aktsionär omada üle 25 protsendi liikmelisusega, osadega või aktsiatega määratud häältest, samuti ei tohi omada valitsevat mõju konkurentsiseaduse tähenduses isik, kelle põhitegevusala on jäätmekäitlus käesoleva seaduse § 21 tähenduses.

(4) Pakendiorganisatsiooni kohustus on tagada:
1) üleriigiline pakendi ja pakendijäätmete kogumine;
2) kogutud korduskasutuspakendi korduskasutus ja pakendijäätmete taaskasutamine;
3) kõigile pakendiettevõtjatele juurdepääs pakendiorganisatsiooni teenustele;
4) vastavalt käesoleva seaduse § 165 lõikele 2 oma kohustused üle andnud pakendiettevõtjatelt võrdsetel tingimustel tasu kogumine ja neile teenuste pakkumine, lähtudes pakendiettevõtjate turule lastud pakendatud kauba pakendijäätmete massist ja pakendiorganisatsiooni avalikustatud teenustasu määradest;
5) pakendi ja pakendijäätmete käitlemisega seotud teenuse ostmine konkurentsi alusel, lähtudes vahendite säästliku kasutamise, hanke läbipaistvuse ja kontrollitavuse ning teenuse pakkujate võrdse kohtlemise põhimõttest;
6) taaskasutamise tõendamine konkurentsi alusel valitud teenuseosutaja kaudu;
7) pakendimaterjali kokkuostu hinnakirja avalikustamine oma veebilehel, kui pakendiorganisatsioon tegeleb sellega;
8) vastavalt käesoleva seaduse § 165 lõikele 2 üleantud kohustuste teenustasu hinna esitamine turule lastud pakendimassi kilogrammi kohta;
9) vastavalt käesoleva seaduse § 165 lõikele 2 oma kohustused üleandnud pakendiettevõtjate ning pakendi ja pakendijäätmete kogumise ja taaskasutamisega seotud andmete kättesaadavus Keskkonnaministeeriumile ja järelevalve õigust omavale isikule;
10) kasumi reinvesteerimine pakendiorganisatsiooni põhikirjalistest eesmärkidest tulenevasse tegevusse ning kasumi liikmete, osanike või aktsionäride vahel jaotamata jätmine;
11) pakendiorganisatsiooni ning tema liikmete, osanike või aktsionäride vaheliste finantssuhete läbipaistvus;
12) avalikkuse ja tarbijate teavitamine pakendi ja pakendijäätmete tagastamise korrast ja nõuetest;
13) valdkonna eest vastutavale ministrile iga aasta 31. juuliks kirjaliku ülevaate esitamine oma eelmise kalendriaasta tegevuse kohta.

(5) Käesoleva paragrahvi lõike 4 punktis 13 nimetatud ülevaade peab sisaldama muu hulgas teavet:
1) tekkekohal kogutud ja avaliku konteinervõrgustiku kaudu kogutud ning taaskasutatud pakendijäätmete kohta jäätmekäitlejate kaupa;
2) käesoleva seaduse § 71 lõike 2 punktis 1 nimetatud kokkulepete kohta;
3) käesoleva seaduse §-s 166 sätestatu kohta;
4) pakendi taaskasutamise teenustasude ja eelmise kalendriaasta jooksul toimunud pakendimaterjali kokkuostuhinna muutuste kohta;
5) teavet tagatisrahaga pakendite tagastamise kohta;
6) teavet teavitustegevuse ja selle maksumuse kohta.

(6) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 13 nimetatud ülevaade ja pakendiorganisatsiooni majandusaasta aruanne peavad olema kättesaadavad pakendiorganisatsiooni veebilehel.

(7) Pakendiorganisatsioon on kohustatud esitama valdkonna eest vastutavale ministrile viimase nõudmisel andmed liikmete, osanike või aktsionäride tehtud tehingute kohta, mis on vajalikud käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 9 sätestatud kohustuste täitmise kontrollimiseks.

(8) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 12 nimetatud teavitusele tehtavad kulutused peavad olema vähemalt üks protsent pakendiorganisatsiooni kalendriaasta käibest, kusjuures käibe suuruse arvutamisel ei arvestata tagatisraha.

§ 71. Pakendiorganisatsiooni tegevusluba ja tegevusloa kontrolliese

(1) Pakendiorganisatsioonil peab olema tegevusluba.

(2) Tegevusloa saamiseks peab isik:
1) omama majandustegevuses osalejatega kokkuleppeid, mis kinnitavad organisatsiooni võimet üleriigiliselt täita käesoleva seaduse §-s 165, § 171 lõikes 2 ja §-s 167 sätestatud kohustusi – esitama pakendi kogujate, vedajate ja töötlejatega sõlmitud lepingute koopiad;
2) omama tegevuskava käesoleva seaduse § 165 lõikes 1 ja §-s 174 sätestatud pakendiettevõtjate kohustuste täitmise kohta.

(3) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 2 nimetatud tegevuskava osad on:
1) kava, kuidas eri piirkonnad kaasatakse üleriigiliselt pakendi ja pakendijäätmete kogumissüsteemi;
2) finantsplaan, milles on märgitud tegevuse finantseerimise allikad, investeeringud pakendijäätmete kogumise infrastruktuuri ja võimsuse ning võimekuse suurendamisse, tulevikuinvesteeringuteks hoitav raha, pakendijäätmete kogumisse kaasatud muudele isikutele makstav teenustasu;
3) pakendi ja pakendijäätmete käitlemisega seotud teenuste ostmisel esitatavad tingimused;
4) strateegia, kuidas pakendiorganisatsiooni kaasatakse teisi pakendiettevõtjaid;
5) pakendiorganisatsiooni ja pakendiettevõtja vahel sõlmitava lepingu näidis, kusjuures leping peab sisaldama pakendiettevõtja käesoleva seaduse § 165 lõikes 1 sätestatud ülesannete pakendiorganisatsioonile üleandmise tagamist, pakendiorganisatsiooni kohustuste täitmise tagamist ja kulude hüvitamist, sealhulgas pakendiettevõtja pakendiorganisatsioonile makstava tasu arvutamist;
6) meediaplaan lõppkasutaja ja tarbija teavitamiseks pakendi ja pakendijäätmete tagastamisvõimaluste ning kogumis- ja taaskasutamissüsteemi kohta.

§ 72. Tegevusloa taotlus

Tegevusloa saamiseks peab taotleja lisaks majandustegevuse seadustiku üldosa seaduse § 19 lõikes 2 nimetatud andmetele esitama Keskkonnaministeeriumile järgmised andmed ja dokumendid:
1) põhikirja koopia;
2) liikmete või osanike või aktsionäride nimekiri;
3) panga kontojäägi väljavõte;
4) käesoleva seaduse § 71 lõike 1 punktis 2 nimetatud tegevuskava koopia.

§ 73. Tegevusloa andmine

(1) Valdkonna eest vastutav minister annab tegevusloa 63 päeva jooksul nõuetekohase taotluse saamisest arvates. Kui valdkonna eest vastutav minister ei lahenda taotlust eelnimetatud tähtaja või pikendatud tähtaja jooksul, ei loeta tegevusluba selle tähtaja möödumise korral ettevõtjale vaikimisi antuks.

(2) Tegevusluba antakse tähtajatult.

§ 74. Tegevusloa kehtetuks tunnistamine

Lisaks majandustegevuse seadustiku üldosa seaduse §-des 37 ja 38 sätestatule võib valdkonna eest vastutav minister tunnistada tegevusloa kehtetuks, kui pakendiorganisatsioon ei suuda osaliselt või täielikult täita käesoleva seaduse § 70 kohaseid kohustusi.

5. peatükk
Probleemtooted

1. jagu
Üldsätted

§ 75. Probleemtoode

(1) Probleemtoode on toode, mille jäätmeteks muutumisega võib kaasneda keskkonnarisk või keskkonnaoht või mis võib põhjustada keskkonna ülemäärast risustamist.

(2) Probleemtoodete hulka kuuluvad:
1) mootorsõidukid ja nende osad;
2) elektri- ja elektroonikaseadmed ja nende osad;
3) patareid ja akud;
4) rehvid;
5) põllumajandusplast.

§ 76. Tootja kohustused probleemtoodetest tekkivate jäätmete käitlemisel

(1) Tootja võib valida, kas ta täidab käesoleva seaduse §-s 63 sätestatud kohustused ise, annab need kirjaliku lepinguga üle tootjavastutusorganisatsioonile või ühineb tootjavastutusorganisatsiooniga.

(2) Kui tootja on ühinenud tootjavastutusorganisatsiooniga, peab ta omama ülevaadet selle tegevuse kohta.

(3) Käesoleva seadusega sätestatud kohustused kirjaliku lepinguga tootjavastutusorganisatsioonile teenuse osutamiseks üle andnud tootja, kes on täitnud oma kohustused tootjavastutusorganisatsiooni ees, ei ole vastutav probleemtoodetest tekkinud jäätmete kogumise ja taaskasutamise sihtarvude täitmise ning probleemtooteregistrile andmete edastamise eest. Sellisel juhul vastutab tootjavastutusorganisatsioon tootja vastavate kohustuste täitmise eest.

(4) Rehvidest tekkinud jäätmete (vanarehvide), kantavatest patareidest ja akudest tekkinud jäätmete (patarei- ja akujäätmete) ning kodumajapidamistes kasutatavatest elektri- ja elektroonikaseadmetest tekkinud jäätmete (kodumajapidamiste elektroonikaromude) kogumise ja taaskasutamise korraldamiseks on tootjad kohustatud ühinema tootjavastutusorganisatsiooniga.

(5) Probleemtootest tekkivate jäätmete kogumise, tootjale tagastamise ning taaskasutamise või kõrvaldamise nõuded ja korra kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.

(6) Valdkonna eest vastutaval ministril on õigus vähendada kogutavate probleemtoodete protsentuaalset osakaalu turule lastud toodete koguarvus, määrates selleks asjakohased kogumise määrad ning nende määrade saavutamise tähtajad määrusega.

§ 77. Kasutajale info esitamise keeld probleemtoodetest tekkinud jäätmete käitluskulude kohta

Probleemtoodete müügil ei või tootjad näidata kasutajale jäätmekäitluskulusid eraldi probleemtoote hinna osana.

§ 78. Probleemtoodete märgistamine

Valdkonna eest vastutaval ministril on õigus kehtestada määrusega probleemtoodete märgistamise viis ja kord.

§ 79. Probleemtoodetest tekkivate jäätmete jäätmekäitluse kulude katmine

(1) Probleemtoodetest tekkinud jäätmete jäätmekäitluse kulud kannab tootja või tootjavastutusorganisatsioon.

(2) Kui tootja on käesoleva seaduse § 109 lõikes 3, §-s 121 või §-s 135 sätestatuga vabastatud käesoleva seaduse §-s 63 nimetatud kohustusest, kannab jäätmekäitluse kulud jäätmevaldaja.

§ 80. Endisaegsete jäätmete jäätmekäitluse tagamine ja selle kulude katmine

(1) Endisaegsete jäätmete jäätmekäitluse tagamise ning selle finantseerimise kohustused lasuvad tootjatel, kes analoogsete probleemtoodete jäätmeteks muutmise ajal turul tegutsevad, proportsionaalselt nende osaga seda tüüpi probleemtoodete turul.

(2) Endisaegsed jäätmed on enne probleemtoote suhtes kohalduvate tootja kohustuste tekkimist turule lastud probleemtoodetest tekkinud jäätmed.

§ 81. Probleemtoodete kogumisel ja taaskasutamisel tekkinud kulude jagamine tootjate ja tootjavastutusorganisatsioonide vahel

(1) Igal tootjal ja tootjavastutusorganisatsioonil, kes on kogunud ja nõuetekohaselt ringlusse võtnud või taaskasutanud probleemtoodetest tekkinud jäätmeid rohkem kogusest, mis on võrdeline tema turuosaga seda liiki probleemtoote turul, on õigus nõuda teiselt tootjalt või tootjavastutusorganisatsioonilt, kes on probleemtoodetest tekkinud jäätmeid kogunud ja nõuetekohaselt ringlusse võtnud või taaskasutanud vähem kogusest, mis on võrdeline tema turuosaga seda liiki probleemtoote turul, ringlussevõtu või taaskasutamise kulude hüvitamist ulatuses, mis tagab käesoleva seaduse §-s 80 ning § 127 lõikes 1 sätestatu kohaldamise.

(2) Tootjad ja tootjavastutusorganisatsioonid võivad ringlussevõtu või taaskasutamise kulude hüvitamise asemel kokku leppida ka kogutud jäätmete üksteisele üleandmises enne jäätmete saatmist ringlussevõtuks või taaskasutamiseks.

(3) Kulude hüvitamisel lähtutakse võlaõigusseaduses sätestatust.

§ 82. Probleemtoote kasutajale müügikohas kättesaadavaks tehtav teave

(1) Tootjal on kohustus anda müügikohas probleemtoote kasutajale teavet probleemtootest tekkinud jäätmete tagastamise võimalustest. Müügikoha hulka loetakse ka internetiportaalid (näiteks e-poed) ja postimüügikataloogid, mille kaudu tooteid kasutajatele pakutakse.

(2) Tootja ja tootjavastutusorganisatsioon on kohustatud koostöös turustajatega tegema probleemtoote kasutajale kättesaadavaks teabe, kuhu on võimalik probleemtootest tekkinud jäätmed tagastada. Tootja ja tootjavastutusorganisatsioon avaldavad nende asukohad ja telefoninumbrid, kust on võimalik saada asjakohast infot.

(3) Mootorsõiduki osa, patarei ja aku või kodumajapidamise elektri- ja elektroonikaseadme tootja ning tootjavastutusorganisatsioon on kohustatud koostöös turustajaga lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud teabele tegema teatavaks ka teabe võimaluse kohta tagastada müügikohta elektri- ja elektroonikaseadmetest tekkinud jäätmed, patarei- ja akujäätmed või kasutatud mootorsõiduki osad.

(4) Käesoleva paragrahvi lõikega 3 sätestatud teavet ei pea tegema teatavaks, kui müük toimub üksnes sidevahendite abil.

(5) Patarei ja aku tootja ning tootjavastutusorganisatsioon ei pea käesoleva paragrahvi lõigetes 2 ja 3 nimetatud teavet müügikohas üles panema juhul, kui patarei- ja akujäätmete mahuti on kõigile müügikoha külastajatele nähtavas kohas ning kogumismahutil on asjakohane tähistus.

(6) Turustaja on tarneahelas osalev füüsiline või juriidiline isik, kes teeb turul kättesaadavaks probleemtoote. Turustaja võib olla samal ajal ka tootja käesoleva seaduse §-de 114, 122, 136, 142 või 147 tähenduses.

(7) Probleemtoote kasutajale kättesaadavaks tehtava teabe loetelu ning teabe esitamise viisid kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.

§ 83. Teabekampaaniate korraldamine

(1) Tootja ja tootjavastutusorganisatsioon on probleemtoote kasutajate keskkonnateadlikkuse tõstmiseks kohustatud vähemalt kord aastas korraldama teabekampaaniaid, sealhulgas üleriigilisi teabekampaaniaid, et teavitada kasutajaid probleemtootest tekkinud jäätmete kogumise ja käitlemise võimalustest.

(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud teabekampaaniaid, sealhulgas üleriigilist teabekampaaniat, ei ole kohustatud korraldama:
1) elektri- ja elektroonikaseadmete tootja, kes laseb turule üksnes muid seadmeid kui kodumajapidamiste elektri- ja elektroonikaseadmed;
2) patarei ja aku tootja, kes laseb turule tööstuslikke patareisid või akusid;
3) patarei ja aku tootja, kes laseb turule patareisid ja akusid üksnes koos mootorsõidukite või maastikusõidukitega, millele ei kohaldata käesoleva seaduse §-s 63 sätestatud kohustust;
4) rehvi tootja, kes laseb turule täisrehve või kaevanduskallurite rehve;
5) rehvi tootja, kes laseb turule rehve üksnes koos mootorsõidukite või maastikusõidukitega, millele ei kohaldata käesoleva seaduse §-s 63 sätestatud kohustust, või rehve koos haagistega;
6) põllumajandusplasti tootja.

(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud tootja võib käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud teabe teha kättesaadavaks ka muul viisil.

§ 84. Probleemtoote kasutajale teabe kättesaadavaks tegemisega kaasnevate kulude katmine

(1) Müügikohas teavitamise ja teabekampaaniate korraldamise kulud kannab tootja või tootjavastutusorganisatsioon.

(2) Tootjad ja tootjavastutusorganisatsioonid võivad korraldada ühiseid teabekampaaniaid.

§ 85. Muule isikule kui tootja kohalduvad nõuded seoses probleemtoodete käitlemise ja kulude katmisega

(1)  Muul isikul kui tootja on lubatud käidelda probleemtoodetest tekkinud jäätmeid või pakkuda oma teenust tootjale või tootjavastutusorganisatsioonile juhul, kui see ei takista tootjat või tootjavastutusorganisatsiooni täitmast käesoleva seadusega sätestatud kohustusi.

(2) Muule isikule kui tootja, kes võtab jäätmevaldajalt vastu probleemtootest tekkinud jäätmed, kohaldatakse käesoleva seaduse § 76 lõigete 5 ja 6 alusel kehtestatud kohustusi. 

(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud isik kannab jäätmevaldajalt vastuvõetud probleemtoodetest tekkinud jäätmete käitlemise kulud. Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud isik ei saa nõuda käesoleva seaduse §-ga 81 sätestatud kulude hüvitamist.

2. jagu
Tootja tagatis

§ 86. Tootja tagatis ja tagatise liigid

(1) Käesoleva seaduse §-ga 63 sätestatud kohustuse täitmiseks peab tootja omama tagatist.

(2) Tootja võib valida järgmiste tagatise liikide vahel:
1) ühinemine tootjavastutusorganisatsiooniga;
2) garantiikindlustus (ringlussevõtu kindlustus);
3) pangagarantii;
4) deposiidina selleks määratud kontole makstud tagatissumma.

(3) Tootjavastutusorganisatsioon võib valida käesoleva paragrahvi lõike 2 punktides 2–4 sätestatud tagatise liikide vahel.

(4) Tootjal on õigus asendada seatud tagatis käesoleva paragrahvi lõikes 2 lubatud teise tagatisega. Tootjavastutusorganisatsioonil on õigus asendada seatud tagatis käesoleva paragrahvi lõikes 2 lubatud teise tagatisega.

(5) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktides 2–4 sätestatud tootja tagatis ja tootjavastutusorganisatsiooni tagatis tuleb seada Keskkonnainspektsiooni (soodustatud isiku) kasuks.

(6) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktides 2–4 sätestatud tagatist garanteeriv ettevõtja võib olla krediidi-, kindlustus- või muu sarnane finantseerimisasutus, kes asub alaliselt Eestis või teises Euroopa Liidu liikmesriigis.

(7) Tootja ja tootjavastutusorganisatsioon on kohustatud enne probleemtoote turule laskmise alustamist esitama probleemtooteregistrile finantseerimisasutuse garantiikirja selle kohta, et probleemtootest tekkinud jäätmete käitlemise rahastamine on täielikult kaetud käesoleva paragrahvi lõike 2 punktides 2 või 3 sätestatud tagatisega.

(8) Deposiidina selleks määratud kontole makstav tagatissumma tuleb kanda Keskkonnainspektsiooni määratud kontole (kinnisele pangakontole).

§ 87. Tootja tagatise lõppemine

Tootja tagatis lõpeb, kui tootja või tootjavastutusorganisatsioon on kokku kogunud ja ringlusse võtnud, taaskasutanud või kõrvaldanud nõuetekohaselt kõik tootja turule lastud probleemtoodetest tekkinud jäätmed.

§ 88. Tootja rahalise tagatise suurus

(1) Tootja rahaline tagatis ei või olla väiksem kui tema turule lastud kõigi probleemtoodetest tekkinud jäätmete käitlemise tasu.

(2) Tootjavastutusorganisatsiooni rahaline tagatis ei või olla väiksem kui tema viimase kuue kuu käive. Tegevust alustava tootjavastutusorganisatsiooni rahalise tagatise suuruseks esimese kuue kuu jooksul loetakse tootjavastutusorganisatsiooni eeldatav esimese kuue kuu käive.

(3) Tootja ja tootjavastutusorganisatsioon on kohustatud esitama igal aastal probleemtooteregistrile käesoleva seaduse § 86 lõikes 6 nimetatud finantseerimisasutuse garantiikirja rahalise tagatise olemasolu ja suuruse kohta. Uue garantiiperioodi kohta esitatakse probleemtooteregistrile uus garantiikiri vähemalt kaks kuud enne kehtiva garantiiperioodi lõppu.

(4) Kui tagatiseks on deposiidina selleks määratud kontole (kinnisele pangakontole) makstud tagatissumma, esitab tootja või tootjavastutusorganisatsioon probleemtooteregistrile andmed tagatise olemasolu ja suuruse kohta.

§ 89. Tootja tagatise suuruse arvutamine

(1) Tagatis peab katma probleemtootest tekkinud jäätmete kogumise, transportimise, taaskasutamise, ringlussevõtt kaasa arvatud, ja kõrvaldamise ning teabe esitamise ja teabekampaaniate korraldamise eeldatavad kulud probleemtoote jäätmeks muutumise ajal. Transpordikulu peab muu hulgas sisaldama ka veokulu probleemtootest tekkinud jäätmete esmasest kogumiskohast (näiteks müügikohast) tootja või jäätmekäitleja juurde.

(2) Tootjavastutusorganisatsioon peab tootja nõudmisel lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatule arvesse võtma probleemtootest tekkivate jäätmete käitluskulude suuruse arvutamisel ka probleemtoote keskmist eluiga ning seda, kui palju tootja on toote valmistamisel arvestanud käesoleva seaduse §-des 35‑38 sätestatud nõuetega.

(3) Tootja tagatise kestus arvutatakse toote keskmise eluea pikkuse põhjal.

(4) Kui tagatiseks on deposiidina selleks määratud kontole (kinnisele pangakontole) makstud tagatissumma, loetakse tagatise hulka ka saadav intress.

(5) Tagatise arvutamisel võib arvesse võtta inflatsiooni, mis tuleneb probleemtoote keskmise eluea pikkusest. Arvestatav inflatsioon võib olla kuni 2% aastas.

(6) Tagatise suuruse arvutamisel lisatakse tagatisele kõnesoleval kalendriaastal eeldatav turule lastavate probleemtoodete kogus ning lahutatakse eelmisel kalendriaastal tegelikult kogutud tema turule lastud probleemtoodetest tekkinud jäätmete kogused, nende käitlemise kulud ning toodete kogused, mis veetakse Eestist välja pärast nende Eestis turule laskmist. Turule lastud probleemtoote keskmise eluea möödumisel lahutatakse tagatise summa tagatisest.

(7) Tootja ja tootjavastutusorganisatsioon on kohustatud tagatise suuruse ümber arvutama vastavalt vajadusele, kuid iga kalendriaasta alguses hiljemalt 30. aprilliks.

§ 90. Probleemtoote keskmise eluea määramine

(1) Tootja või tootjavastutusorganisatsioon rahalise tagatise arvutamise jaoks probleemtoote keskmise eluea määramiseks kutsub probleemtooteregistri volitatud esindaja kokku tootjate ja tootjavastutusorganisatsioonide esindajatest ning probleemtooteregistri vastutava ja volitatud töötleja esindajatest koosneva töörühma.

(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud iga töörühm peab koosnema iga probleemtootegrupi eluea määramiseks probleemtooteregistri vastutava ja volitatud töötleja esindajatest ning vähemalt viiest tootjate ja tootjavastutusorganisatsioonide esindajast. Vajaduse korral võib teatud tooteliikide jaoks moodustada alamtöörühma.

(3) Töörühma või alamtöörühma liikmed ning töörühma kodukorra kinnitab Keskkonnaagentuuri direktor käskkirjaga.

(4) Töörühm kutsutakse kokku tootja või tootjavastutusorganisatsiooni soovil, kui turule on lastud uus toode.

(5) Töörühma otsused toote või tootegrupi keskmise eluea pikkuse kohta on tootja tagatise arvutamisel siduvad kõikidele tootjatele ja tootjavastutusorganisatsioonidele. Töörühma otsused avaldatakse probleemtooteregistri veebilehel.

§ 91. Tootja tagatise avanemine ja kasutamine

(1) Tootja tagatis avaneb, kui:
1) tootja lõpetab probleemtoote turule laskmise, tegutseb ettevõtjana edasi, kuid jätab täitmata käesoleva seaduse §-ga 63 sätestatud kohustused;
2) tootja lõpetab probleemtoote turule laskmise ettevõtja likvideerimise tõttu ja jätab täitmata käesoleva seaduse §-ga 63 sätestatud kohustused;
3) tootja muutub maksejõuetuks käesoleva paragrahvi lõike 2 tähenduses.

(2) Maksejõuetus käesoleva seaduse tähenduses on tootja või tootjavastutusorganisatsiooni ajutine või püsiv võimetus tasuda käesoleva seaduse § 89 lõikes 1 sätestatud toimingute ja teenuste eest, mida on talle osutatud või osutatakse tulevikus tema turule lastud probleemtoodetest tekkinud jäätmete käitlemisel. Tootja või tootjavastutusorganisatsioon loetakse maksejõuetuks käesoleva lõike tähenduses, kui maksejõuetus kestab vähemalt viis kuud.

(3) Tootja tagatist võib kasutada üksnes probleemtoodetest tekkinud jäätmete käitlemisega seotud kulude katmiseks. Tootja tagatist ei saa kasutada tootja või tootjavastutusorganisatsiooni muude nõuete rahuldamiseks ja see ei kuulu finantseerimisasutuse pankrotimenetluse käigus tagasivõitmisele.

(4) Kinniselt pangakontolt võib raha välja võtta ainult Keskkonnainspektsiooni nõusolekul probleemtoodetest tekkinud jäätmete käitlemisega seotud kulude katmiseks. Tootja või tootjavastutusorganisatsioon esitab nimetatud kulude katmiseks asjakohased dokumendid, mis tõendavad käesoleva seaduse § 89 lõikes 1 nimetatud jäätmekäitlustoimingute toimumist.

(5) Valdkonna eest vastutaval ministril on õigus kehtestada määrusega Keskkonnainspektsiooni määratud või deposiidina selleks määratud kontole (kinnisele pangakontole) makstud tagatise kasutamise korra.

(6) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud asjaolud tuvastab Keskkonnainspektsioon kolme kuu jooksul alates kahtluse tekkimisest, kas tootja või tootjavastutusorganisatsioon on lõpetanud probleemtoote turule laskmise, on likvideerimisel või likvideeritud või on maksejõuetu käesoleva paragrahvi lõike 2 tähenduses, mistõttu ta ei täida käesoleva seaduse §-ga 63 sätestatud kohustusi. Kahtlus tekib, kui tootja või tootjavastutusorganisatsioon ei ole esitanud probleemtooteregistrile andmeid vähemalt kahe järjestikuse kvartali kohta, mootorsõidukite ja nende osade andmeid eelmise kalendriaasta kohta kolme kuu jooksul pärast andmete esitamise tähtaja möödumist.

(7) Kui Keskkonnainspektsioon on tuvastanud käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1−3 esineva juhtumi, teeb ta otsuse tootja nõuetekohase kohustuste täitmata jätmise kohta.

§ 92. Tootja tagatise väljamaksmine

(1) Kindlustusandja või pank või muu finantseerimisasutus kannab Keskkonnainspektsiooni asjakohasel nõudel kogu avanenud tootja tagatise Keskkonnainspektsiooni määratud kontole 20 tööpäeva jooksul nõude esitamisest arvates. Nõude üheks aluseks on käesoleva seaduse § 91 lõikega 7 sätestatud Keskkonnainspektsiooni otsus.

(2) Keskkonnainspektsioonil on õigus esitada käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud nõuet kuue kuu jooksul pärast tagatise kehtivusaja lõppu. Tagatise kehtivusajaks loetakse käesoleva seaduse mõistes garantiikirjas tagatise tagamise perioodina märgitud ajavahemikku, mille jooksul kindlustusandjal, pangal või muul finantseerimisasutusel on kohustus aktsepteerida Keskkonnainspektsiooni nõuet tagatise väljamaksmiseks.

§ 93. Tootja tagatise ülekandmine teistele turul tegutsejatele

(1) Tootjavastutusorganisatsiooni maksejõuetuks muutumise korral käesoleva seaduse § 91 lõike 2 tähenduses jagab Keskkonnainspektsioon kolme kuu jooksul pärast tagatise tema määratud kontole laekumist selle tagatise proportsionaalselt nende tootjavastutusorganisatsioonide vahel, kellega need tootjad uuesti ühinevad.

(2) Kui tootja otsustab pärast tootjavastutusorganisatsiooni maksejõuetuks muutumist käesoleva seaduse § 91 lõike 2 tähenduses edasi tegutseda individuaalselt, makstakse talle tema esitatud tõendite alusel tagasi maksejõuetuks muutunud tootjavastutusorganisatsioonile makstud summa tema turule lastud, kuid veel jäätmeteks muutumata probleemtoodete koguse ulatuses. Tagasimakstava summa arvutamisel võetakse arvesse selle tootja seda liiki probleemtoodete turuosa selles maksejõuetuks käesoleva seaduse § 91 lõike 2 tähenduses muutunud tootjavastutusorganisatsioonis.

(3) Kui individuaalselt tegutsev elektri- ja elektroonikaseadmete tootja on muutunud maksejõuetuks käesoleva seaduse § 91 lõike 2 tähenduses, peab Keskkonnainspektsioon kolme kuu jooksul pärast tema määratud kontole tagatise laekumist määrama tootjavastutusorganisatsiooni, tootja või jäätmekäitleja maksejõuetuks muutunud tootja alates 2005. aasta 13. augustist turule lastud elektri- ja elektroonikaseadmetest tekkinud jäätmete kogumise ja edasise käitlemise korraldamiseks. Keskkonnainspektsioon tasub jäätmekäitluskulud vastavalt tootjavastutusorganisatsiooni, tootja või jäätmekäitleja esitatud põhjendatud arvetele.

(4) Kui käesoleva seaduse § 92 kohaselt Keskkonnainspektsiooni määratud kontole kantud tootja tagatise summa on suurem kui tegelikud jäätmehoolduskulud, makstakse ülejäänud summa käesoleva seaduse § 86 lõikes 6 nimetatud finantseerimisasutuse või tootja kontole tagasi. Deposiidina selleks määratud kontole makstud tagatissumma korral makstakse ülejäänud summa tootja kontole tagasi, tootja puudumisel aga riigikassasse.

(5) Tootja või tootjavastutusorganisatsioon, kes muutub pärast ajutist maksejõuetust uuesti maksejõuliseks, ei saa taotleda teistele üle kantud tagatise tagasimaksmist. Uuesti maksejõuliseks muutunud tootjale või tootjavastutusorganisatsioonile kohaldatakse § 86 lõigetes 7 või 8 sätestatut.

3. jagu
Probleemtooteregister

§ 94. Probleemtooteregister

(1) Probleemtooteregister on avaliku teabe seaduse tähenduses riiklik register, kuhu koondatakse andmed probleemtoodete tootjate kohta ning kuhu kogutakse, kus hoitakse ja töödeldakse Eestis valmistatud, Eestis turule lastud ja Eestist väljaveetud probleemtoodete ning probleemtoodetest tekkinud jäätmete korduskasutuse, taaskasutamise ja kõrvaldamise andmeid.

(2) Probleemtooteregistri asutab ja selle põhimääruse kehtestab Vabariigi Valitsus avaliku teabe seaduses sätestatud korras.

(3) Probleemtooteregistrisse kantavad andmed, nende esitamise ja töötlemise kord, registreerimise ja registreeringu kustutamise menetlus, juurdepääs registri andmetele, rahvusvahelistest kohustustest tulenev andmete edastamise kord ning probleemtooteregistri pidamisega seotud muud nõuded kehtestatakse probleemtooteregistri põhimäärusega.

(4) Probleemtooteregistri andmetel on õiguslik tähendus.

§ 95. Probleemtooteregistri vastutav töötleja

Probleemtooteregistri vastutav töötleja on Keskkonnaministeerium.

§ 96. Probleemtooteregistri volitatud töötleja

Probleemtooteregistri volitatud töötleja on Keskkonnaagentuur. 

§ 97. Probleemtooteregistris registreerimine

(1) Tootja on kohustatud registreerima end probleemtooteregistris.

(2) Probleemtooteregistris registreeringu saamise eeltingimused on järgmised:
1) tootja või tootjavastutusorganisatsioon täidab tootjatele käesoleva seadusega pandud kohustusi;
2) tootja on korraldanud turule lastavatest probleemtoodetest tekkinud jäätmetega seotud tegevuse, mis vastab käesoleva seadusega sätestatud nõuetele.

(3) Probleemtooteregistris registreerimata tootjatel on probleemtoodete turule laskmine keelatud.

§ 98. Registreerimisest keeldumise alused

Probleemtooteregistri volitatud töötleja teeb registreerimisest keeldumise kirjaliku otsuse kui:
1) tootja on esitanud alusdokumentides valeandmeid;
2) mitu tootjat esitavad ühel ajal registreerimiseks taotluse ühe ja sama toote ühiku kohta;
3) tootja esitab registreerimiseks taotluse, kuid probleemtooteregistris on sama tootega seoses juba registreeritud teine tootja.

§ 99. Registreeringu peatamise või kustutamise alused

(1) Probleemtooteregistri volitatud töötleja võib teha registreeringu peatamise või kustutamise kirjaliku otsuse:
1) tootja põhjendatud taotluse alusel;
2) probleemtooteregistris registreeritud tootja lõpetamise või füüsilisest isikust ettevõtja surma korral; 
3) kui tootja on esitanud valeandmeid;
4) kui tootja ei vasta seadusega sätestatud nõuetele;
5) kui ühe ja sama identifitseeritava toote ühiku kohta on registreeritud mitu tootjat;
6) kui tootja jätab korduvalt esitamata andmed turule lastud toodete või kogutud, korduskasutatud, taaskasutatud ja kõrvaldatud jäätmete kohta või keeldub põhjendamata andmete parandamisest;
7) kui tootja on oluliselt rikkunud jäätmeseadusega talle pandud kohustusi;
8) järelevalveasutuse põhjendatud taotluse alusel.

§ 100. Peatatud või kustutatud registreeringu taastamine

Probleemtooteregistri volitatud töötleja taastab tootja registreeringu, kui tootja on registreeringu peatamise või kustutamise põhjustanud puudused kõrvaldanud.

§ 101. Elektri- ja elektroonikaseadme tootja registreerimise erisused

(1) Elektri- ja elektroonikaseadme tootja, kelle tegevuskoht asub väljaspool Eestit ja kes laseb Eestis seadmeid turule, registreeritakse probleemtooteregistris Eestis tegevuskohta omava volitatud esindaja kaudu. Volitatud esindaja määratakse kirjaliku volitusega.

(2) Elektri- ja elektroonikaseadme tootja, kelle tegevuskoht asub Eestis, kuid kes laseb elektri- ja elektroonikaseadmeid turule teises Euroopa Liidu liikmesriigis, registreeritakse selle Euroopa Liidu liikmesriigi asjaomases registris, kuhu ta seadmeid turule laseb.

§ 102. Probleemtooteregistrile andmete esitamine

(1) Tootja peab esitama probleemtooteregistrisse käesoleva seaduse § 94 lõike 2 alusel kehtestatud põhimäärusega sätestatud andmeid.

(2) Probleemtooteregistrile peab esitama andmeid ka isik, kes majandus- või kutsetegevuse käigus viib Eestist välja turule lastud probleemtooteid. 

§ 103. Andmete kinnitamisest keeldumise alused

Probleemtooteregistri volitatud töötleja teeb andmete kinnitamisest keeldumise kirjaliku otsuse, kui tootja on esitanud dokumentides valeandmeid.

4. jagu
Probleemtoodete Euroopa Majanduspiirkonnas 
turule laskmise keelud ja piirangud

§ 104. Probleemtoodete Euroopa Majanduspiirkonnas turule laskmise keelud ning piirangud

(1) Euroopa Majanduspiirkonnas on keelatud järgmiste probleemtoodete turule laskmine:
1) probleemtooted, mis sisaldavad keelustatud tööstuskemikaale Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 689/2008 ohtlike kemikaalide ekspordi ja impordi kohta (ELT L 204, 31.07.2008, lk 1–35) tähenduses;
2) elavhõbedat või kaadmiumi sisaldavad patareid ja akud;
3) kuuevalentse kroomi ühendeid, pliid ja selle ühendeid, elavhõbedat ja selle ühendeid või kaadmiumi ja selle ühendeid sisaldavad käesoleva seaduse §-s 108 sätestatud mootorsõidukid ja nende osad;
4) kuuevalentse kroomi ühendeid, pliid ja selle ühendeid, elavhõbedat ja selle ühendeid, kaadmiumi ja selle ühendeid, polübroomitud difenüüleetrit või polübroomitud bifenüüle sisaldavad käesoleva paragrahvi lõikega 4 punktiga 2 sätestatud elektri- ja elektroonikaseadmed ning nende osad.

(2) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 4 nimetatud keeld ei kehti järgmiste elektri- ja elektroonikaseadmete kohta:
1) kosmosesse saatmiseks mõeldud seadmed;
2) seadmed, mis on kindla sihiga projekteeritud ja tuleb paigaldada käesoleva seaduse kohaldamisalast välja jäetud või sinna mittekuuluva muud liiki seadme osana ja mis toimivad üksnes kõnealuse seadme osana ning mida saab asendada üksnes samasuguse kindla sihiga projekteeritud seadmega;
3) suured paiksed tööstuslikud tööriistad;
4) suured paigaldised;
5) inimeste või kaupade transpordivahendid, välja arvatud kaherattalised elektrisõidukid, millel puudub tüübikinnitus;
6) üksnes majandus- ja kutsetegevuse jaoks kättesaadavaks tehtud maanteevälised liikurmasinad;
7) aktiivsed siirdatavad meditsiiniseadmed;
8) fotogalvaanilised paneelid, mis on mõeldud kasutamiseks süsteemis, mille on projekteerinud, kokku pannud ja paigaldanud spetsialistid alaliseks kasutamiseks kindlaksmääratud kohas, et toota päikesevalgusest energiat avalikuks, kaubanduslikuks ja tööstuslikuks kasutuseks ning elamute jaoks;
9) seadmed, mis on projekteeritud üksnes teadus- ja arendustegevuse eesmärgil ja mis on kättesaadavad vaid ettevõtetevahelises süsteemis;
10) seadmed, mis on vajalikud liikmesriikide esmatähtsate julgeolekuhuvide kaitsmiseks, sealhulgas sõjaliseks otstarbeks mõeldud relvad, laskemoon ja sõjatarvikud.

(3) Käesolevas paragrahvis kasutatakse termineid järgmises tähenduses:
1) suured paiksed tööstuslikud tööriistad on masinate, seadmete või komponentide suuremõõtmeline kogum, mis toimib üheskoos konkreetse kasutuse jaoks ja mille spetsialistid kindlasse asukohta alaliselt paigaldavad ja sealsamas demonteerivad ning mida spetsialistid tööstuslikus tootmisrajatises või teadus- ja arendustegevuse rajatises kasutavad ja hooldavad;
2) suur paigaldis on suuremõõtmeline kombinatsioon mitut liiki aparaatidest ja vajaduse korral muudest seadmetest, mille on kokku pannud ja paigaldanud spetsialistid ja mida kavatsetakse kasutada alaliselt varem määratud kindlas asukohas ning mille spetsialistid ka demonteerivad;
3) aktiivne siirdatav meditsiiniseade on meditsiiniseadme seaduse § 5 kohane aktiivne siirdatav meditsiiniseade;
4) üksnes majandus- ja kutsetegevuse jaoks kättesaadavaks tehtud maanteevälised liikurmasinad on sisseehitatud jõuallikaga masinad, mille kasutamine nõuab töötamise käigus kas liikuvust või pidevat või vaheaegadega liikumist järjestikuste kindlate töökohtade vahel ning mis on tehtud turul kättesaadavaks üksnes majandus- ja kutsetegevuses kasutamiseks.

(4) Käesolevas jaos kasutatakse termineid järgmises tähenduses:
1) turule laskmine on toote turule laskmine tähenduses, mille annab Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 765/2008, millega sätestatakse akrediteerimise ja turujärelevalve nõuded seoses toodete turustamisega ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 339/93 (ELT L 218, 13.08.2008, lk 30–47) artikli 2 punktis 2;
2) elektri- ja elektroonikaseade on seade, mis vajab nõuetekohaseks toimimiseks elektrivoolu või elektromagnetvälja, ja seade, mida kasutatakse elektrivoolu ja elektromagnetväljade loomiseks, ülekandmiseks ja mõõtmiseks, ning mis on kavandatud kasutamiseks kuni 1000-voldise vahelduvvooluga ja 1500-voldise alalisvooluga;
3)   käesoleva paragrahvi lõike 4 punktis 2 sätestatud määratluse osa „vajab töötamiseks elektrivoolu või elektromagnetvälja“ tähendab, et elektri- ja elektroonikaseade vajab elektrivoolu või elektromagnetvälja vähemalt ühe kavandatud funktsiooni täitmiseks.

(5) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud keelust võib teha erandeid tingimusel, et sellise erandi tegemise võimalus tuleneb Euroopa Liidu õigusaktidest.

(6) Valdkonna eest vastutaval ministril on õigus anda määrusi, millega kehtestatakse teatud probleemtoodete või nende osade suhtes:
1) ohtlike ainete piirnormid, millest väiksemate sisalduste korral käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud keeld ei kehti;
2) kasutusalad, tehnilised tingimused või nõuded, mille rakendamisel käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud keeld ei kehti;
3) tähtajad käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud keelu osaliseks või täielikuks rakendamiseks.

§ 105. Elektri- ja elektroonikaseadme valmistaja kohustused

(1) Elektri- ja elektroonikaseadme valmistaja (edaspidi valmistaja) on kohustatud käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuete täitmiseks:
1) tagama elektri- ja elektroonikaseadme turule laskmisel, et see on projekteeritud ja valmistatud kooskõlas käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuetega;
2) täitma toote nõuetele vastavuse seaduse ja selle alusel kehtestatud nõudeid elektriseadme turule laskmise osas;
3) koostama Euroopa Liidu vastavusdeklaratsiooni ning kinnitama valmistootele CE-märgise, kui käesoleva lõike punktis 2 osutatud menetlusega on tõendatud elektri- ja elektroonikaseadme vastavus nõuetele;
4) säilitama tehnilist dokumentatsiooni ja Euroopa Liidu vastavusdeklaratsiooni kümme aastat pärast elektri- ja elektroonikaseadme turule laskmist;
5) pidama nõuetele mittevastavate elektri- ja elektroonikaseadmete ja seadmete tagasivõtmise registrit ning teavitama sellest turustajaid;
6) tagama, et elektri- ja elektroonikaseadmed kannavad tüübi-, partii või seerianumbrit või muud märget, mis võimaldab neid tuvastada, või kui elektri- ja elektroonikaseadmete suurus või olemus seda ei võimalda, tagama, et nõutud teave on elektri- ja elektroonikaseadmete pakendil või seadmega kaasasolevas dokumendis.

(2) Kui muu õigusaktiga on ette nähtud vähemalt sama range vastavushindamise menetluse kohaldamine, kui see on sätestatud käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 2, võib käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuetele vastavust tõendada selle menetluse raames ning koostada ühe tehnilise dokumendi.

(3) Valmistaja peab käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuete täitmiseks tagama menetluse olemasolu seeriatoodangu vastavuse säilimise jaoks. Nõuetekohasteks muudatusteks loetakse üksnes neid muudatusi elektri- ja elektroonikaseadme konstruktsioonis, disainis või omadustes ning muudatusi neis ühtlustatud standardites või tehnilistes spetsifikatsioonides, mille alusel kõnealuse seadme vastavus on kinnitatud.

(4) Valmistaja peab käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuete täitmiseks märkima oma nime, registreeritud kaubanime või registreeritud kaubamärgi ja kontaktaadressi kas elektri- ja elektroonikaseadmetele või, kui see ei ole võimalik, nende pakendile või kõnealuste seadmetega kaasas olevasse dokumenti. Aadress peab selgelt osutama kohale, kus saab valmistajaga ühendust võtta. Kui muu õigusakt sisaldab vähemalt sama rangeid nõudeid valmistaja nime ja aadressi kinnitamise kohta, kohaldatakse neid nõudeid.

(5) Lisaks käesoleva paragrahvi lõigetes 1, 3 ja 4 sätestatule on valmistaja kohustatud käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuete täitmiseks:
1) võtma viivitamata kasutusele vajalikud parandusmeetmed, et viia kõnealune elektri- või elektroonikaseade vastavusse käesoleva seadusega kehtestatud nõuetega; kõrvaldama turult või võtma tagasi seade, mille valmistaja on turule lasknud, kui see ei vasta käesoleva seaduse §-s 99 sätestatud nõuetele;
2) teavitama seadme käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuetele mittevastavusest viivitamata nende liikmesriikide, kus ta on seadmed kättesaadavaks teinud, pädevaid ametiasutusi, esitades eelkõige üksikasjalikud andmed mittevastavuse ja kõikide parandusmeetmete kohta;
3) esitama liikmesriigi pädeva ametiasutuse põhjendatud nõudmisel elektri- ja elektroonikaseadmete käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuetele vastavuse tõendamiseks vajaliku teabe ja dokumentatsiooni keeles, mis on kõnealusele asutusele kergesti arusaadav;
4) tegema pädeva ametiasutusega koostööd kõigis meetmetes, mida võetakse valmistaja poolt turule lastud elektri- ja elektroonikaseadmete käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuetele vastavuse tagamiseks.

(6) Käesolevas paragrahvis ja jaos kasutatakse termineid järgmises tähenduses:
1) elektri- ja elektroonikaseadme valmistaja on isik, kes valmistab elektri- ja elektroonikaseadme või kes laseb sellise elektri- ja elektroonikaseadme projekteerida või valmistada ja kes turustab seda oma nime või kaubamärgi all;
2) tagasivõtmine on tagasivõtmine Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 765/2008 artikli 2 punkti 14 tähenduses;
3) turult kõrvaldamine on kõrvaldamine Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 765/2008 artikli 2 punkti 15 tähenduses;
4) vastavushindamine on menetlus, millega tõendatakse, kas elektri- ja elektroonikaseadet käsitlevad nõuded, mis on sätestatud käesoleva seaduse §-s 104, on täidetud;
5) tehniline spetsifikatsioon on dokument Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 765/2008 artikli 2 punkti 8 tähenduses;
6) ühtlustatud standard on standard Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 765/2008 artikli 2 punkti 9 tähenduses.

§ 106. Volitatud esindaja kohustused

(1) Elektri- ja elektroonikaseadme valmistajal on õigus käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuete täitmiseks määrata kirjaliku volituse alusel volitatud esindaja.

(2) Volitatud esindaja käesoleva jao tähenduses on isik, kes on saanud valmistajalt kirjaliku volituse tegutseda valmistaja nimel kindlaksmääratud ülesannetes.

(3) Volitatud esindaja täidab ülesandeid elektri- ja elektroonikaseadmete valmistajalt saadud volituste piires.

(4) Volitus peab võimaldama volitatud isikul teha käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuete täitmiseks vähemalt järgmisi toiminguid:
1) hoida Euroopa Liidu vastavusdeklaratsiooni ja tehnilist dokumentatsiooni järelevalveasutuse jaoks kättesaadavana kümme aastat pärast elektri- ja elektroonikaseadme turule laskmist;
2) esitada liikmesriikide pädevate asutuste põhjendatud nõudmisel nendele kogu vajalik teave ja dokumentatsioon, mis tõendab elektri- ja elektroonikaseadme vastavust käesolevale seadusele;
3) teha liikmesriikide pädevate asutuste nõudmisel nendega koostööd kõigis nende volitusega hõlmatud elektri- ja elektroonikaseadmete käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuetele vastavuse tagamiseks võetavates meetmetes.

(5) Volitatud esindajat ei saa kohustada käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuete täitmiseks täitma käesoleva seaduse § 105 lõike 1 punktis 1 sätestatud kohustust ega koostama tehnilist dokumentatsiooni.

§ 107. Elektri- ja elektroonikaseadmete importija kohustused

(1) Elektri- ja elektroonikaseadme importija (edaspidi importija) on kohustatud käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuete täitmiseks:
1) laskma Euroopa Liidu turule üksnes käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuetele vastavaid elektri- ja elektroonikaseadmeid;
2) tagama enne elektri- ja elektroonikaseadme turule laskmist, et valmistaja on asjakohaselt hinnanud kõnealuse seadme vastavust käesoleva seadusega kehtestatud nõuetele, et valmistaja koostatud tehnilise dokumentatsiooni järgi kannavad elektri- ja elektroonikaseadmed CE‑  märgist, et seadmetega on kaasas nõutud dokumendid ning et valmistaja on täitnud käesoleva seaduse § 105 lõike 1 punktis 6 ja lõikes 4 sätestatud nõuded;
3) mitte laskma turule elektri- ja elektroonikaseadet, mis ei vasta käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuetele, enne kui see on nõuetega kooskõlla viidud, ning teavitama sellest valmistajat ja järelevalveasutust;
4) hoidma Euroopa Liidu vastavusdeklaratsiooni koopiat järelevalveasutustele kättesaadavana kümme aastat pärast elektri- ja elektroonikaseadme turule laskmist ning tagama, et tehniline dokumentatsioon on kõnealuste asutuste nõudmisel neile kättesaadav.

(2) Elektri- ja elektroonikaseadme importija käesoleva jao tähenduses on isik, kes laseb kolmandast riigist pärit toote Euroopa Liidu turule.

(3) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatule on importija kohustatud täitma käesoleva seaduse § 105 lõike 1 punktis 5 ning lõigetes 4 ja 5 sätestatud nõudeid.

(4) Importijale kohaldatakse käesoleva seaduse §-s 105 sätestatud valmistaja kohustusi, kui importija laseb elektri- ja elektroonikaseadme turule oma nime või kaubamärgi all või kui ta muudab juba turule lastud seadet viisil, mis võib mõjutada käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuetele vastavust.

§ 108. Elektri- ja elektroonikaseadmete turustaja kohustused

(1) Elektri- ja elektroonikaseadme turustaja on kohustatud käesoleva seaduse §-s 105 sätestatud nõuete täitmiseks:
1) arvestama elektri- ja elektroonikaseadet turul kättesaadavaks tegemisel kohaldatavate nõuetega, kontrollides eelkõige, et seade kannab CE-märgist, et seadmega oleks kaasas nõutavad dokumendid eesti keeles ning et valmistaja või importija on täitnud käesoleva seaduse § 105 lõike 1 punktis 6 ja lõikes 4 sätestatud nõuded;
2) mitte tegema turul kättesaadavaks elektri- ja elektroonikaseadet, mis ei vasta käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuetele, enne, kui see on käesoleva seaduse nõuetega kooskõlla viidud, ning teavitama sellest valmistajat, importijat ja järelevalveasutust;
3) võtma kasutusele vajalikud parandusmeetmed, et viia elektri- ja elektroonikaseade käesoleva seadusega kehtestatud nõuetega vastavusse, kõrvaldama selle turult või võtma tagasi, kui kõnealune seade, mille ta on turul kättesaadavaks teinud, ei vasta käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuetele, ja teavitama viivitamata ka pädevat ametiasutust, esitades eelkõige üksikasjalikud andmed mittevastavuse ja kõikide parandusmeetmete kohta;
4) esitama pädeva ametiasutuse põhjendatud nõudmisel elektri- ja elektroonikaseadme käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuetele vastavuse tõendamiseks vajaliku teabe ja dokumentatsiooni;
5) tegema pädeva ametiasutusega koostööd kõigis meetmetes, mis on võetud nende elektri- ja elektroonikaseadmete, mille turustaja on turul kättesaadavaks teinud, käesoleva seaduse §‑s 104 sätestatud nõuetele vastavuse tagamiseks.

(2) Elektri- ja elektroonikaseadme turustaja käesoleva jao tähenduses on turustusahelas osalev füüsiline või juriidiline isik, välja arvatud valmistaja või importija, kes teeb elektri- ja elektroonikaseadme turul kättesaadavaks.

(3) Turul kättesaadavaks tegemine käesoleva paragrahvi tähenduses on turul kättesaadavaks tegemine Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 765/2008 artikli 2 punkti 1 tähenduses.

(4) Elektri- ja elektroonikaseadme turustajale kohaldatakse käesoleva seaduse §-s 105 sätestatud valmistaja kohustusi, kui turustaja laseb elektri- ja elektroonikaseadme turule oma nime või kaubamärgi all või kui ta muudab juba turule lastud seadet viisil, mis võib mõjutada käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuetele vastavust.

§ 109. Ettevõtja kohustused andmete esitamisel

(1) Ettevõtja on kohustatud esitama järelevalveasutuse nõudmisel elektri- ja elektroonikaseadme turule laskmisele järgneva kümne aasta kohta teabe, mille alusel on võimalik tuvastada:
1) kõik ettevõtjad, kes on teda elektri- ja elektroonikaseadmetega varustanud;
2) kõik ettevõtjad, keda tema on elektri- või elektroonikaseadmetega varustanud.

(2) Ettevõtjaks käesoleva paragrahvi tähenduses loetakse valmistaja, volitatud esindaja, importija ja turustaja.

(3) Ettevõtja on kohustatud esitama järelevalveasutuse või probleemtooteregistri volitatud töötleja nõudel probleemtoote kohta käesoleva seaduse § 104 nõuetele vastavuse dokumendid.

§ 110. Euroopa Liidu vastavusdeklaratsioon

(1) Euroopa Liidu vastavusdeklaratsiooniga tõendatakse, et käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuded elektri- ja elektroonikaseadmete kohta on täidetud. Kui muu õigusakt sisaldab vähemalt sama ranget vastavushindamise menetlust, võib käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuetele vastavust tõendada selle menetluse raames ning koostada ühe tehnilise dokumendi.

(2) Euroopa Liidu vastavusdeklaratsioon sisaldab Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2011/65/EL teatavate ohtlike ainete kasutamise piiramise kohta elektri- ja elektroonikaseadmetes (ELT L 174, 01.07.2011, lk 88–110) VI lisaga sätestatud elemente, seda tuleb vajaduse järgi ajakohastada ning see tuleb tõlkida keelde või keeltesse, mida nõuab liikmesriik, kus elektri- ja elektroonikaseade turule lastakse või kättesaadavaks tehakse.

(3) Euroopa Liidu vastavusdeklaratsiooni koostamisega võtab valmistaja endale vastutuse, et elektri- ja elektroonikaseade vastab käesolevas seaduses sätestatud nõuetele.

§ 111. CE-märgise üldpõhimõtted ja vastavuse eeldus

(1) CE-märgis on märgis, millega valmistaja näitab, et toode vastab märgise tootele paigaldamist käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 765/2008 alusel kohaldatavatele nõuetele.

(2) CE-märgise suhtes kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 765/2008 artiklis 30 sätestatud üldpõhimõtteid.

(3) Vastupidiste tõendite puudumisel loetakse CE-märgist kandev elektri- ja elektroonikaseade käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuetele vastavaks.

(4) Materjale, komponente ning elektri- ja elektroonikaseadmeid, mida on käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuetele vastavuse tõendamiseks katsetatud ja mõõdetud või mida on hinnatud kooskõlas ühtlustatud standarditega, mille viiteandmed on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas, loetakse vastavaks käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuetele.

5. jagu
Mootorsõidukid ja nende osad

§ 112. Jao reguleerimisala

(1) Käesolevas jaos sätestatut kohaldatakse käesoleva seaduse §-s 113 nimetatud mootorsõidukitest tekkinud jäätmetele (edaspidi romusõidukid) ja nende osadest tekkinud jäätmetele (edaspidi kasutatud osad).

(2) Käesolevas jaos sätestatut ei kohaldata vanarehvidele, välja arvatud romusõiduki üleandmisel romusõiduki küljes olevatele vanarehvidele.

(3) Käesolevas jaos sätestatut ei kohaldata keskkonnahoidlikul viisil hoitavatele vanasõidukitele ja nende osadele, mille all mõeldakse ajaloolisi, kollektsionääridele huvi pakkuvaid või kultuuriväärtust omavaid sõidukeid, mis on kasutusel, kasutusvalmis või osadeks lahti võetud.

§ 113. Mootorsõiduk

Käesoleva seaduse tähenduses on mootorsõiduk neljarattaline või kolmerattaline mootorsõiduk liiklusseaduse tähenduses, mis kuulub liiklusseaduse kohaselt määratud mootorsõidukite kategooriatesse M1, N1 ja L2e, välja arvatud kolmerattaline mootorratas.

§ 114. Mootorsõiduki tootja ja mootorsõiduki osa tootja

(1) Mootorsõiduki tootja käesoleva seaduse tähenduses on isik, kes valmistab mootorsõidukeid või veab majandus- või kutsetegevuse korras Eestisse sisse mootorsõidukeid.

(2) Mootorsõiduki osa tootja käesoleva seaduse tähenduses on isik, kes sõltumata müügiviisist, kaasa arvatud müük sidevahendi abil, laseb majandus- või kutsetegevuse korras Eesti turule mootorsõiduki osi.

§ 115. Romusõiduki tagastamine tootjale ning romusõidukite kogumisel ja tootjale tagastamisel tekkinud kulude katmine

(1) Tootja on kohustatud romusõiduki jäätmevaldajalt vähemalt tasuta vastu võtma.

(2) Tootja kannab romusõidukite vastuvõtmise ja nende käitlemisega seotud kulud proportsionaalselt liiklusregistris eelmisel kalendriaastal esmaselt registreeritud mootorsõidukite margipõhise turuosaga.

(3) Kui tootjale tagastataval romusõidukil puuduvad varem selle mootorsõiduki komplektis olnud materjalimahukuselt või tehniliselt olulised osad nagu kere, sillad, mootor, käigukast, katalüsaator või elektrooniline juhtplokk või kui romusõidukile on lisatud muid jäätmeid, võib tootja jäätmevaldajalt nõuda osalist jäätmekäitluskulude kandmist, võttes arvesse puuduvate osade materjali väärtuse tagastatavas sõidukis ja sõidukile lisatud jäätmete käitluskulud.

(4) Puuduva osa jääkväärtus ei saa ületada puuduva osa materjali jääkväärtust.

(5) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatut ei kohaldata, kui romusõiduki osa puudub süüteo tagajärjel, välja arvatud juhul, kui süüteo pani toime jäätmevaldaja.

§ 116. Kasutatud osade tagastamine turustajale või tootjale ja tekkinud kulude katmine

(1) Turustaja on kohustatud kasutatud osad mootorsõiduki osade kasutajalt tasuta tagasi võtma sõltumata sellest, kas kasutaja kavatseb selle uuega asendada või mitte.

(2) Tootja on kohustatud tagasi võtma sama liiki mootorsõiduki osa sõltumata sellest, millal mootorsõiduki osa on turule lastud, millist kaubamärki see kannab ning kas kasutaja kavatseb osta uue osa.

(3) Tootja on kohustatud kasutatud osad tasuta vastu võtma:
1) mootorsõiduki osade kasutajalt;
2) turustajalt;
3) mootorsõidukite hooldustöökojalt;
4) kohalikult omavalitsuselt;
5) kohaliku omavalitsuse jäätmejaama lepingu alusel haldavalt jäätmekäitlejalt. 

§ 117. Romusõidukites sisalduvate osade ja materjalide taaskasutamine ja ringlussevõtt

(1) Tootja on kohustatud romusõidukitest taaskasutama vähemalt 85 protsenti romusõidukite aastasest keskmisest massist. Korduskasutusse ja ringlusse võetavate komponentide, materjalide ja ainete mass peab olema vähemalt 80 protsenti romusõidukite aastasest keskmisest massist.

(2) Alates 1. jaanuarist 2015 on tootja kohustatud romusõidukitest taaskasutama vähemalt 95  protsenti romusõidukite aastasest keskmisest massist. Korduskasutusse ja ringlusse võetavate komponentide, materjalide ja ainete mass peab olema vähemalt 85 protsenti romusõidukite aastasest keskmisest massist.

(3) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 nimetatud taaskasutamise ja ringlussevõtu sihtarvude arvutamise täpsustatud nõuded kehtestab vastava valdkonna eest vastutav minister määrusega.

6. jagu
Elektri- ja elektroonikaseadmed ja nende osad

§ 118. Jao reguleerimisala

Käesolevas jaos sätestatut kohaldatakse käesoleva seaduse §-s 119 nimetatud elektri- ja elektroonikaseadmetest tekkinud jäätmetele (edaspidi elektroonikaromud), mis kuuluvad §‑s  120 nimetatud kategooriatesse.

§ 119. Elektri- ja elektroonikaseade

(1) Elektri- ja elektroonikaseade on seade, mis vajab nõuetekohaseks toimimiseks elektrivoolu või elektromagnetvälja, ja seade, mida kasutatakse elektrivoolu ja elektromagnetväljade loomiseks, ülekandmiseks ja mõõtmiseks, ning mis on kavandatud kasutamiseks kuni 1000-voldise vahelduvvooluga ja 1500-voldise alalisvooluga.

(2) Kodumajapidamises kasutatav elektri- ja elektroonikaseade on seade, mida kasutatakse tavapäraselt kodumajapidamises, ning kaubanduses ja tööstuses, asutuses ja mujal kasutatav elektri- ja elektroonikaseade, mis oma laadi tõttu sarnaneb kodumajapidamises kasutatava elektri- ja elektroonikaseadmega. Elektri- ja elektroonikaseade, mida kasutatakse tõenäoliselt nii kodumajapidamises kui ka mujal, loetakse igal juhul kodumajapidamises kasutatavaks elektri- ja elektroonikaseadmeks.

§ 120. Elektri- ja elektroonikaseadmete kategooriad

(1) Elektri- ja elektroonikaseadmete kategooriad on:
1) kategooria 1 – suured kodumasinad;
2) kategooria 2 – väikesed kodumasinad;
3) kategooria 3 – infotehnoloogia- ja telekommunikatsiooniseadmed;
4) kategooria 4 – tavatarbijatele määratud seadmed;
5) kategooria 5 – valgustusseadmed;
6) kategooria 6 – elektri- ja elektrontööriistad (välja arvatud suured paiksed tööstuslikud tööriistad);
7) kategooria 7 – mänguasjad, vaba aja veetmise ja spordivahendid;
8) kategooria 8 – meditsiiniseadmed (välja arvatud kõik paigaldatud implantaadid ja nakatunud tooted);
9) kategooria 9 – seire- ja valveseadmed;
10) kategooria 10 – automaatsed väljastusseadmed.

(2) Alates 2018.   aasta 15.   augustist elektri- ja elektroonikaseadmete kategooriad on:
1) kategooria 1 – soojusvahetusseadmed;
2) kategooria 2 – ekraanid, kuvarid ja suurema kui 100 cm2 ekraaniga varustatud seadmed;
3) kategooria 3 – lambid;
4) kategooria 4 – suured seadmed (mille mis tahes väline mõõde on üle 50 cm), sealhulgas, kuid mitte ainult, kodumajapidamisseadmed; infotehnoloogia- ja telekommunikatsiooniseadmed; tarbijatele määratud seadmed; valgustid, heli või kujutise taasesitamise seadmed; elektri- ja elektrontööriistad; mänguasjad, vaba aja veetmise ja spordivahendid; meditsiiniseadmed; seire- ja valveseadmed; automaatsed väljastusseadmed; elektrivoolu tootmise seadmed;
5) kategooria 5 – väikesed seadmed (mille ükski väline mõõde ei ületa 50 cm), sealhulgas, kuid mitte ainult: kodumajapidamisseadmed; tarbijatele määratud seadmed, valgustid, heli või kujutise taasesitamise seadmed, muusikaseadmed; elektri- ja elektrontööriistad; mänguasjad, vaba aja veetmise ja spordivahendid; meditsiiniseadmed; seire- ja valveseadmed; automaatsed väljastusseadmed; elektrivoolu tootmise seadmed;
6) kategooria 6 – väikesed infotehnoloogia- ja telekommunikatsiooniseadmed (mille ükski väline mõõde ei ületa 50 cm).

(3) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktides 4 ja 5 sätestatud elektri- ja elektroonikaseadmete kategooriad ei hõlma kategooriatesse 1‒3 kuuluvaid seadmeid ning käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 5 kategooriasse 6 kuuluvaid seadmeid.

(4) Valdkonna eest vastutaval ministril on õigus kehtestada määrusega käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 sätestatud elektri- ja elektroonikaseadmete kategooriate alusel elektri- ja elektroonikaseadmete näitlik loetelu.

§ 121. Tootjavastutusega hõlmamata elektri- ja elektroonikaseadmed

(1) Käesoleva seaduse §-s 63 sätestatud tootjavastutuse põhimõtet ei kohaldata:
1) elektri- ja elektroonikaseadmetele, mis on seotud riigi esmatähtsate julgeolekuhuvide kaitsmisega, sealhulgas sõjaliseks eriotstarbeks mõeldud relvadele, laskemoonale ja sõjatarvikutele;
2) elektri- ja elektroonikaseadmetele, mis on projekteeritud ja paigaldatud muud tüüpi seadme eriomase osana, millele ei kohaldata käesoleva seaduse § 63 sätet või mis ei ole käesoleva seaduse § 119 lõike 1 kohane elektri- ja elektroonikaseade, ja mis toimivad üksnes kõnealuse muud tüüpi seadme osana;
3) hõõglampidele.

(2) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatule, ei kohaldata alates 2018. aasta 15. augustist alates tootjavastutuse põhimõtet:
1) kosmosesse saatmiseks mõeldud elektri- ja elektroonikaseadmetele;
2) suurtele paiksetele tööstuslikele tööriistadele;
3) suurtele paigaldistele, välja arvatud seadmed, mis olles kõnealuste paigaldiste osad, ei ole projekteeritud ja paigaldatud nende paigaldiste eriomase osana;
4) inimeste ja kaupade veoks mõeldud transpordivahenditele, välja arvatud kaherattalistele elektrisõidukitele, millel puudub tüübikinnitus;
5) üksnes majandus- või kutsetegevuseks kättesaadavaks tehtud maanteevälistele liikurmasinatele;
6) elektri- ja elektroonikaseadmetele, mis on projekteeritud üksnes teadus- ja arendustegevuse eesmärgil ning mis on kättesaadavad vaid ettevõtjatele;
7) meditsiiniseadmetele ja in vitro diagnostikameditsiiniseadmetele, mis eeldatakse olevat nakatunud enne kasutusaja lõppu, ning aktiivsetele siirdatavatele meditsiiniseadmetele.

(3) Käesolevas paragrahvis kasutatakse termineid järgmises tähenduses:
1) suured paiksed tööstuslikud tööriistad – terminit kasutatakse käesoleva seaduse § 104 lõike 3 punkti 1 tähenduses;
2) suur paigaldis – mitut liiki aparaatide ja vajaduse korral muude seadmete suuremõõtmeline kombinatsioon, mida panevad kokku, paigaldavad ja demonteerivad spetsialistid ning mis on hoone või struktuuri osana mõeldud alaliseks kasutamiseks eelnevalt kindlaks määratud kasutuskohas ja mis on asendatav üksnes samasuguse kindlaks otstarbeks kavandatud seadmega;
3) üksnes majandus- ja kutsetegevuse jaoks kättesaadavaks tehtud maanteevälised liikurmasinad – terminit kasutatakse käesoleva seaduse § 104 lõike 3 punkti 4 tähenduses;
4) meditsiiniseade – meditsiiniseadme seaduse § 3 kohane meditsiiniseade, mis on ühtlasi elektri- või elektroonikaseade;
5) in vitro diagnostikameditsiiniseade – meditsiiniseadme seaduse § 6 kohane in vitro diagnostikameditsiiniseade;
6) aktiivne siirdatav meditsiiniseade – meditsiiniseadme seaduse § 5 kohane aktiivne siirdatav meditsiiniseade.

§ 122. Elektri- ja elektroonikaseadme tootja

Elektri- ja elektroonikaseadme tootja käesoleva seaduse tähenduses on füüsiline või juriidiline isik, kes sõltumata müügiviisist, müük sidevahendi abil kaasa arvatud:
1) omab tegevuskohta Eestis ja valmistab oma nime või kaubamärgi all elektri- ja elektroonikaseadmeid või laseb elektri- ja elektroonikaseadme projekteerida või valmistada ning turustab seda oma nime või kaubamärgi all Eestis;
2) omab tegevuskohta Eestis ja müüb Eestis muude tarnijate valmistatud seadmeid oma nime ja kaubamärgi all edasi, kuid sellist edasimüüjat ei käsitata tootjana, kui tootja kaubamärk on seadmel käesoleva paragrahvi punkti 1 kohaselt;
3) omab tegevuskohta Eestis ja laseb majandus- või kutsetegevuse korras Eestis turule elektri- ja elektroonikaseadmeid, mis on pärit teisest Euroopa Liidu liikmesriigist või väljastpoolt Euroopa Liitu;
4) müüb elektri- ja elektroonikaseadmeid sidevahendi abil otse Eesti kodumajapidamisele või muudele kasutajatele, kuid tema tegevuskoht on teises Euroopa Liidu liikmesriigis või väljaspool Euroopa Liitu.

§ 123. Volitatud esindaja määramine

(1) Elektri- ja elektroonikaseadme tootjal, kelle tegevuskoht on teises Euroopa Liidu liikmesriigis, on õigus määrata oma volitatud esindajaks, kes vastutab tootjale käesoleva seadusega pandud kohustuste täitmise eest Eestis, Eestis tegevuskohta omav füüsiline või juriidiline isik.

(2) Elektri- ja elektroonikaseadme tootja, kes müüb elektri- ja elektroonikaseadmeid teises Euroopa Liidu liikmesriigis, kus tal ei ole tegevuskohta, on kohustatud määrama kõnealuses teises liikmesriigis volitatud esindaja, kelle alaline tegevuskoht asub selles liikmesriigis ja kes vastutab tootjale pandud kohustuste täitmise eest selles liikmesriigis.

§ 124. Valmistaja kohustus patareisid ja akusid sisaldavate elektri- ja elektroonikaseadmete valmistamisel

(1) Valmistaja on kohustatud kavandama elektri- ja elektroonikaseadmed selliselt, et patarei- ja akujäätmeid saab seadmest hõlpsasti eemaldada.

(2) Kui lõppkasutaja ei saa elektri- ja elektroonikaseadmetest patarei- ja akujäätmeid hõlpsasti eemaldada, kavandab valmistaja seadmed selliselt, et valmistajast sõltumatu kvalifitseeritud töötaja saab patarei- ja akujäätmed hõlpsasti eemaldada.

(3) Elektri- ja elektroonikaseadmetega, kuhu patareid ja akud paigaldatakse, tuleb kaasa anda juhend, milles selgitatakse, kuidas lõppkasutaja või valmistajast sõltumatu kvalifitseeritud töötaja saab patareid ja akud ohutult eemaldada. Asjakohasel juhul teavitatakse juhendis lõppkasutajat ka seadmesse paigaldatud patarei või aku liigist.

(4) Käesoleva paragrahvi lõigete 1–3 sätteid ei kohaldata, kui ohutuse, tõhususe, meditsiiniliste põhjuste või andmete terviklikkuse säilitamise tõttu on vajalik katkematu energiavarustus ja pidev ühendus seadme ja patarei või aku vahel.

§ 125. Elektroonikaromu tagastamine tootjale

(1) Tootja on kohustatud elektri- ja elektroonikaseadmete kasutajalt, turustajalt, kohalikult omavalitsuselt ning kohaliku omavalitsuse jäätmejaama lepingu alusel haldavalt jäätmekäitlejalt kodumajapidamiste elektroonikaromud tasuta vastu võtma, sõltumata üleantavate elektroonikaromude arvust.

(2) Kui tootjale tagastatavast elektri- ja elektroonikaseadmest tekkinud jäätmed ei ole algse seadmega võrreldes komplektsed ning neis puuduvad varem seadme komplektis või koostises olnud materjalimahukuselt ja maksumuselt või jäätmete ohtlikkuse seisukohalt olulised osad või kui seadmele on lisatud muid jäätmeid, võib tootja jäätmevaldajalt nõuda osalist jäätmekäitluskulude kandmist. Vaidlused seadme komplektsuse üle lahendab linna- või vallavalitsuse volitatud isik.

§ 126. Turustaja ja tootja kohustused müügikohas elektroonikaromude tagasivõtmisel

(1) Turustaja on kohustatud oma müügikohas tasuta arvulise vastavuse alusel tagasi võtma turustatava seadmega sama liiki ja sama otstarvet täitvast seadmest tekkinud jäätmed.

(2) Turustaja on kohustatud oma müügikohas tasuta tagasi võtma väikseid elektroonikaromusid, mille ükski väline mõõde ei ületa 25   cm, sõltumata sellest kas kasutaja ostab uue sama liiki seadme või kas selles müügikohas müüakse sellist liiki seadmeid.

(3) Kui kodumajapidamiste elektri- ja elektroonikaseadme turustajast ei ole mööda avalikke teid 10 km raadiuses kodumajapidamiste elektroonikaromude kogumiskohta, peab turustaja füüsiliselt isikult tasuta tagasi võtma talle müüdava seadmega sama liiki ja sama otstarvet täitvast seadmest tekkinud jäätme (elektroonikaromu), sõltumata sellest, kas see füüsiline isik on soetanud või soetab turustajalt samalaadse seadme.

(4) Tootja varustab lõigetes 1‒3 nimetatud turustajat kogumiseks vajaliku kogumismahutiga.

§ 127. Elektroonikaromude kogumisel ja tootjale tagastamisel tekkinud kulude katmine

(1) Enne 2005. aasta 13. augustit turule lastud kodumajapidamise elektroonikast tekkinud elektroonikaromude kogumise ja taaskasutamise või kõrvaldamise kulud kannavad ühiselt tootjad, kes turustavad seda liiki kodumajapidamise elektri- ja elektroonikaseadmeid ajal, mil nendest elektroonikaromud tekivad. Tootjad kannavad kulud proportsionaalselt oma turuosale seda liiki elektri- ja elektroonikaseadmete müügis.

(2) Enne 2005. aasta 13. augustit turule lastud muudest kui kodumajapidamise elektri- ja elektroonikaseadmetest tekkinud ning uute samalaadsete seadmetega või sama funktsiooni täitvate seadmetega asendatud elektroonikaromude kogumise ja taaskasutamise või kõrvaldamise kulud kannab tootja, kes on müünud seadmed, millega elektroonikaromuks muutunud seadmed asendatakse.

(3) Enne 2005. aasta 13. augustit turule lastud muudest kui kodumajapidamise elektroonikaseadmetest, mida ei ole asendatud uute või sama funktsiooni täitvate seadmetega, tekkinud elektroonikaromude kogumise ja taaskasutamise või kõrvaldamise kulud kannab jäätmevaldaja.

(4) Iga tootja vastutab oma alates 2005. aasta 13. augustist turule lastud seadmetest tekkinud jäätmete kogumise ja taaskasutamise või kõrvaldamise eest ning kannab kõik selle tegevusega kaasnevad kulud.

§ 128. Elektroonikaromude taaskasutamine ja ringlussevõtt

(1) Elektroonikaromude taaskasutamisel tuleb võimaluse korral eelistada nende korduskasutust tervikseadmetena.

(2) Tootja tagab, et jooksva kalendriaasta kestel kogutud elektroonikaromusid võetakse taaskasutamisse järgmiselt:
1) käesoleva seaduse § 120 lõikes 1 nimetatud elektri- ja elektroonikaseadmete kategooriatesse 1 ja 10 kuuluvaid seadmeid vähemalt 80 protsendi  ulatuses seadmete keskmisest massist ning korduskasutuseks ettevalmistatavaid ja ringlusse võetavaid seadmete komponente, materjale ja aineid vähemalt 75 protsendi ulatuses seadmete keskmisest massist;
2) käesoleva seaduse § 120 lõikes 1 nimetatud elektri- ja elektroonikaseadmete kategooriatesse 3 ja 4 kuuluvaid seadmeid vähemalt 75 protsendi ulatuses seadmete keskmisest massist ning korduskasutuseks ettevalmistatavaid ja ringlusse võetavaid seadmete komponente, materjale ja aineid vähemalt 65 protsendi ulatuses seadmete keskmisest massist;
3) käesoleva seaduse § 120 lõikes 1 nimetatud elektri- ja elektroonikaseadmete kategooriatesse 2, 5, 6, 7 ja 9 kuuluvaid seadmeid vähemalt 70 protsendi ulatuses seadmete keskmisest massist ning korduskasutuseks ettevalmistatavaid ja ringlusse võetavaid seadmete komponente, materjale ja aineid vähemalt 50 protsendi ulatuses seadmete keskmisest massist;
4) gaaslahenduslampide ringlusse võetavaid komponente, materjale ja aineid vähemalt 80 protsendi ulatuses lampide massist.

(3) Alates 2015. aasta 15. augustist tagab tootja, et jooksva kalendriaasta kestel kogutud elektroonikaromusid võetakse taaskasutamisse järgmiselt:
1) käesoleva seaduse § 120 lõikes 1 nimetatud elektri- ja elektroonikaseadmete kategooriatesse 1 ja 10 kuuluvaid seadmeid vähemalt 85 protsendi ulatuses seadmete keskmisest massist ning korduskasutuseks ettevalmistatavaid ja ringlusse võetavaid seadmete komponente, materjale ja aineid vähemalt 80 protsendi ulatuses seadmete keskmisest massist;
2) käesoleva seaduse § 120 lõikes 1 nimetatud elektri- ja elektroonikaseadmete kategooriatesse 3 ja 4 kuuluvaid seadmeid vähemalt 80 protsendi ulatuses seadmete keskmisest massist ning korduskasutuseks ettevalmistatavaid ja ringlusse võetavaid seadmete komponente, materjale ja aineid vähemalt 70 protsendi ulatuses seadmete keskmisest massist;
3) käesoleva seaduse § 120 lõikes 1 nimetatud elektri- ja elektroonikaseadmete kategooriatesse 2, 5, 6, 7 ja 9 kuuluvaid seadmeid vähemalt 75 protsendi ulatuses seadmete keskmisest massist ning korduskasutuseks ettevalmistatavaid ja ringlusse võetavaid seadmete komponente, materjale ja aineid vähemalt 55 protsendi ulatuses seadmete keskmisest massist;
4) gaaslahenduslampide ringlusse võetavaid komponente, materjale ja aineid vähemalt 80 protsendi ulatuses lampide massist.

(4) Alates 2018. aasta 15. augustist tagab tootja, et jooksva kalendriaasta kestel kogutud elektroonikaromusid võetakse taaskasutamisse järgmiselt:
1) käesoleva seaduse § 120 lõikes 2 nimetatud elektri- ja elektroonikaseadmete kategooriatesse 1 ja 4 kuuluvaid seadmeid vähemalt 85 protsendi ulatuses seadmete keskmisest massist ning korduskasutuseks ettevalmistatavaid ja ringlusse võetavaid seadmete komponente, materjale ja aineid vähemalt 80 protsendi ulatuses seadmete keskmisest massist;
2) käesoleva seaduse § 120 lõikes 2 nimetatud elektri- ja elektroonikaseadmete kategooriasse 2 kuuluvaid seadmeid vähemalt 80 protsendi ulatuses seadmete keskmisest massist ning korduskasutuseks ettevalmistatavaid ja ringlusse võetavaid seadmete komponente, materjale ja aineid vähemalt 70 protsendi ulatuses seadmete keskmisest massist;
3) käesoleva seaduse § 120 lõikes 2 nimetatud elektri- ja elektroonikaseadmete kategooriatesse 5 ja 6 kuuluvaid seadmeid vähemalt 75 protsendi ulatuses seadmete keskmisest massist ning korduskasutuseks ettevalmistatavaid ja ringlusse võetavaid seadmete komponente, materjale ja aineid vähemalt 55 protsendi ulatuses seadmete keskmisest massist;
4) käesoleva seaduse § 120 lõikes 2 nimetatud elektri- ja elektroonikaseadmete kategooriasse 3 kuuluvate seadmete ringlusse võetavaid komponente, materjale ja aineid vähemalt 80 protsendi ulatuses seadmete keskmisest massist.

(5) Käesoleva paragrahvi lõigetes 2‒4 nimetatud taaskasutamise ja ringlussevõtu sihtarvude arvutamise täpsustatud nõuded kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.

§ 129. Kasutatud elektri- ja elektroonikaseadmete vedu Eestisse ja Eestist välja

(1) Isik, kes veab kasutatud elektri- ja elektroonikaseadmeid Eestisse või Eestist välja, peab tagama, et kasutatud elektri- ja elektroonikaseadmetest koosnev saadetis vastab miinimumnõuetele, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2012/19/EL elektri- ja elektroonikaseadmetest tekkinud jäätmete (elektroonikaromude) kohta (ELT L 97, 24.07.2012, lk 38–71) VI lisas.

(2) Juhul kui kasutatud elektri- ja elektroonikaseadmetest koosnev saadetis ei vasta käesoleva paragrahvi lõikes 1 viidatud miinimumnõuetele, kohaldatakse sellele saadetisele käesoleva seaduse 9. ja 10. peatüki nõudeid.

§ 130. Tootja kohustused elektroonikaromude korduskasutusse andmisel

(1) Korduskasutuse soodustamiseks peab tootja tagama liigiti kogutud korduskasutatavate elektroonikaromude eraldamise muudest elektroonikaromudest enne nende üleandmist taaskasutamiseks, ringlussevõtuks või kõrvaldamiseks.

(2) Tootja peab korduskasutuse soodustamiseks võimaldama korduskasutuskeskusele juurdepääsu elektroonikaromude kogumispunktidele. Tootja võib sõlmida selleks korduskasutuskeskusega koostöölepingu, sealhulgas elektroonikaromude transportimiseks ja elektroonikaromude eelnevaks sortimiseks kogumispunktides korduskasutuse eesmärgil.

(3) Tootja peab korduskasutuseks sobiva elektroonikaromu korduskasutuskeskusele üle andma tasuta.

(4) Tootja peab seadme, mis on korduskasutuseks sobimatu ja mida korduskasutuskeskusel ei ole võimalik korduskasutusse suunata, tagasi võtma tasuta.

(5) Tootja peab säilitama elektri- ja elektroonikaseadme kasutusjuhendit vähemalt kümme aastat pärast elektri- ja elektroonikaseadme turule laskmist ning tagama selle tasuta kättesaadavuse korduskasutuskeskusele ja seadme kasutajale.

(6) Isikule, kes võtab jäätmevaldajalt vastu elektri- ja elektroonikaseadmetest tekkinud jäätmeid, kohaldatakse käesoleva paragrahvi lõikeid 1–4.

(7) Korduskasutuskeskus käesoleva seaduse tähenduses on isik, kes valmistab elektroonikaromud ette korduskasutuseks ja teeb kasutatud elektri- ja elektroonikaseadmed kättesaadavaks esialgsel otstarbel kasutamiseks.

§ 131. Korduskasutuskeskuse kohustused elektroonikaromude korduskasutusse andmisel

(1) Korduskasutuskeskus tohib korduskasutusse suunata üksnes sellise elektroonikaromu, mis vastab käesoleva paragrahvi lõike 3 alusel sätestatud nõuetele.

(2) Korduskasutuskeskus peab olema veendunud, et elektroonikaromule, mis sorditakse välja korduskasutuse eesmärgil, on turul nõudlus.

(3) Korduskasutuseks üleantavatest elektroonikaromudest tekkida võiva keskkonna- ja terviseohu vältimiseks kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega, elektroonikaromude korduskasutuseks üleandmise nõuded.

7. jagu
Patareid ja akud

§ 132. Jao reguleerimisala

Käesolevas jaos sätestatut kohaldatakse käesoleva seaduse §-s 132 nimetatud patareidest ja akudest tekkinud jäätmetele (edaspidi patarei- ja akujäätmed).

§ 133. Patarei ja aku

Käesoleva seaduse tähenduses on patarei ja aku ühest või enamast elemendist koosnev mittetaaslaetav (patarei) või taaslaetav (aku) vooluallikas, mis muudab keemilise energia vahetult elektrienergiaks.

§ 134. Patareide ja akude liigitamine

(1) Patareide ja akude liigid on:
1) kantav patarei või aku;
2) mootorsõiduki patarei või aku;
3) tööstuslik patarei või aku.

(2) Käesoleva seaduse mõistes:
1) kantav patarei või aku on patarei, nööpelement, patareikogum või aku, mis on suletud, mida saab kanda ning mis ei ole tööstuslik patarei või aku ega mootorsõiduki patarei või aku;
2) mootorsõiduki patarei või aku on patarei või aku, mida kasutatakse liiklusseaduse §   2 punktis 36 kirjeldatud maastikusõiduki või punktis 40 kirjeldatud mootorsõiduki käivitus-, valgustus- või süüteseadmes;
3) tööstuslik patarei või aku on patarei või aku, mis on kavandatud üksnes tööstuslikuks või erialaseks kasutamiseks või mida kasutatakse mis tahes tüüpi elektrisõidukis;
4) nööpelement on väike ümmargune kantav patarei või aku, mille läbimõõt on suurem kui kõrgus ja mida kasutatakse eriotstarbel, näiteks kuuldeaparaatides, kellades, väikestes kantavates seadmetes või varuenergia allikana;
5) patareikogum on patareid või akud, mis on liidetud kokku või kaetud välisümbrisega nii, et moodustub terviklik üksus, mis ei ole ette nähtud osadeks võtmiseks või avamiseks lõppkasutaja poolt.

§ 135. Tootjavastutusega hõlmamata patareid ja akud

Käesoleva seaduse §-ga 63 sätestatud tootjavastutuse põhimõtet ei kohaldata nendele patareidele ja akudele, mida kasutatakse:
1) seadmetes, mis on seotud riigi esmatähtsate julgeolekuhuvide kaitsmisega, relvades, laskemoonas ja sõjatarvikutes, välja arvatud patareid ja akud, mis ei ole spetsiaalselt määratud sõjaliseks otstarbeks;
2) seadmetes, mis on määratud kosmosesse saatmiseks.

§ 136. Patarei ja aku tootja

Patarei ja aku tootja käesoleva seaduse tähenduses on isik, kes sõltumata müügiviisist, kaasa arvatud müük sidevahendi abil, laseb majandus- või kutsetegevuse korras Eesti turule patareisid ja akusid, sealhulgas elektri- ja elektroonikaseadmetesse või mootorsõidukitesse paigaldatud patareisid või akusid.

§ 137. Patarei ja akujäätmete tagastamine ja käitluskulude katmine

(1) Patarei ja aku tootja on kohustatud tagasi võtma sama liiki patarei ja aku sõltumata sellest, millal patarei või aku on turule lastud, millist kaubamärki patarei või aku kannab ning kas kasutaja kavatseb osta uue patarei või aku.

(2) Patarei- ja akujäätmete käitluskulud kannavad tootjad, kes patareide ja akude jäätmeteks muutumise ajal turul tegutsevad, proportsionaalselt nende osaga seda liiki toodete turul.

(3) Tootja on kohustatud patarei- ja akujäätmed tasuta tagasi võtma:
1) patareide ja akude turustajalt;
2) kohalikult omavalitsuselt;
3) kohaliku omavalitsuse jäätmejaama lepingu alusel haldavalt jäätmekäitlejalt.

(4) Mootorsõiduki ja tööstusliku patarei ning aku tootja võib patarei- ja akujäätmete tasuta vastuvõtmise asemel sõlmida juriidilisest või füüsilisest isikust ettevõtjast kasutajaga ka muu kokkuleppe patarei- ja akujäätmete käitluskulude katmise kohta.

(5) Tööstusliku patarei või aku tootja ei või keelduda kasutajalt tagasi võtmast tööstuslikke patarei- ja akujäätmeid, sõltumata nende keemilisest koostisest ja päritolust.

§ 138. Tootja ja turustaja kohustused müügikohas patarei- ja akujäätmete tagasivõtmisel

(1) Turustaja on kohustatud oma müügikohas patarei või aku kasutajalt tasuta tagasi võtma turustatava kantava ja mootorsõiduki patarei või akuga sama liiki patarei- või akujäätmed sõltumata sellest, kas kasutaja kavatseb osta uue patarei või aku.

(2) Tootja varustab käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud turustajat kogumiseks vajaliku kogumismahutiga.

§ 139. Patarei- ja akujäätmete taaskasutamine ja ringlussevõtt

(1) Jooksva kalendriaasta kestel kogutud patarei- ja akujäätmete ringlussevõtul peab tootja, kes võtab kasutajalt vastu patarei- ja akujäätmeid, tagama järgmised minimaalsed ringlussevõtu sihtarvud:
1) pliipatareide ja -akude ringlussevõtt keskmiselt 65 massiprotsendi ulatuses, sealhulgas patareis ja akus sisalduva plii võimalikult kõrgel tasemel ringlussevõtt, mis on ilma ülemääraste kulutusteta tehniliselt teostatav;
2) nikkel-kaadmiumpatareide ja -akude ringlussevõtt keskmiselt 75 massiprotsendi ulatuses, sealhulgas patareis ja akus sisalduva kaadmiumi võimalikult kõrgemal tasemel ringlussevõtt, mis on ilma ülemääraste kulutusteta tehniliselt teostatav;
3) muude patarei- ja akujäätmete ringlussevõtt keskmiselt 50 massiprotsendi ulatuses.

(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud ringlussevõtu sihtarvude arvutamise täpsustatud nõuded kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.

8. jagu
Rehvid

§ 140. Jao reguleerimisala

(1) Käesolevas jaos sätestatut kohaldatakse käesoleva seaduse §-s 141 nimetatud rehvidest tekkinud jäätmetele (edaspidi vanarehvid).

(2) Käesolevas jaos sätestatut ei kohaldata käesoleva seaduse §-s 113 nimetatud romusõiduki üleandmisel selle küljes olevatele vanarehvidele.

§ 141. Rehv

Käesoleva seaduse tähenduses on rehv mootorsõiduki või maastikusõiduki ning nende haagise rehv.

§ 142. Rehvi tootja

Rehvi tootja käesoleva seaduse tähenduses on isik, kes majandus- või kutsetegevuse korras, sõltumata müügiviisist, müük sidevahendi abil kaasa arvatud, laseb rehve Eesti turule.

§ 143. Vanarehvide tagastamine ja käitluskulude katmine

(1) Rehvi tootja on kohustatud tasuta tagasi võtma sama liiki rehvi sõltumata sellest, millal rehv on turule lastud, millist kaubamärki rehv kannab ning kas kasutaja kavatseb osta uue rehvi.

(2) Tootja on kohustatud vanarehvid tasuta vastu võtma piiramata koguses:
1) rehvide kasutajalt;
2) mootorsõidukite ja rehvide hooldustöökojalt, välja arvatud hooldustöökojalt, kes tegeleb ka romusõidukite töötlemisega;
3) kohalikult omavalitsuselt;
4) kohaliku omavalitsuse jäätmejaama lepingu alusel haldavalt jäätmekäitlejalt.

(3) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktides 2–4 loetletud isikud on kohustatud rehvide kasutajalt vanarehvid tasuta tagasi võtma.

(4) Rehvidest tekkinud jäätmete käitluskulud kannavad tootjad, kes rehvide jäätmeteks muutumise ajal turul tegutsevad, proportsionaalselt nende osaga seda liiki toodete turul.

§ 144. Vanarehvide taaskasutamine ja ringlussevõtt

(1) Tootja on kohustatud ringlusse võtma või taaskasutama kõik kogutud vanarehvid.

(2) Vanarehvide ringlussevõtul või taaskasutamisel tuleb välja sortida vanarehvid, mida on võimalik protekteerida või korduskasutusse suunata.

(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud taaskasutamise ja ringlussevõtu arvutamise täpsustatud nõuded kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.

9. jagu
Põllumajandusplast

§ 145. Jao reguleerimisala

Käesolevas jaos sätestatut kohaldatakse käesoleva seaduse §-s 146 nimetatud põllumajandusplastist tekkinud jäätmetele (edaspidi põllumajandusplasti jäätmed).

§ 146. Põllumajandusplast

(1) Põllumajandusplast on käesoleva seaduse tähenduses põllumajanduses kasutatav silopallikile, silokattekile, kiletunnel, kattevõrk ja plastnöör.

(2) Põllumajandusplasti hulka loetakse ka muu põllumajanduses kasutatav plast, mis on oma omadustelt sarnane või mille vähemalt üks kasutusviis on sama, mis käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud plastil.

§ 147. Põllumajandusplasti tootja

Põllumajandusplasti tootja käesoleva seaduse tähenduses on isik, kes majandus- või kutsetegevuse korras, sõltumata müügiviisist, müük sidevahendi abil kaasa arvatud, laseb põllumajandusplasti Eesti turule.

§ 148. Põllumajandusplasti jäätmete tagastamine ja käitluskulude kandmine

(1) Põllumajandusplasti tootja on kohustatud tagasi võtma põllumajandusplastist tekkinud jäätmeid sõltumata sellest, millal põllumajandusplast on turule lastud ning kas kasutaja kavatseb osta uue põllumajandusplasti.

(2) Tootja on kohustatud põllumajandusplasti jäätmed piiramata koguses tasuta tagasi võtma:
1) põllumajandusplasti kasutajalt;
2) kohalikult omavalitsuselt;
3) kohaliku omavalitsuse jäätmejaama lepingu alusel haldavalt jäätmekäitlejalt.

(3) Põllumajandusplasti jäätmete käitluskulud kannavad tootjad, kes põllumajandusplasti jäätmeteks muutumise ajal turul tegutsevad, proportsionaalselt nende osaga seda liiki toodete turul.

§ 149. Põllumajandusplasti jäätmete taaskasutamine ja ringlussevõtt

(1) Tootja on kohustatud kõik kogutud põllumajandusplasti jäätmed taaskasutama, sealhulgas tuleb vähemalt 50 protsenti kogutud jäätmetest ringlusse võtta.

(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud ringlussevõtu sihtarvude arvutamise täpsustatud nõuded kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.

6. peatükk
Pakendid ja pakendijäätmed

1. jagu
Üldsätted

§ 150. Pakend

(1) Pakend on mis tahes materjalist valmistatud toode, mida kasutatakse kauba mahutamiseks, kaitsmiseks, käsitsemiseks, kättetoimetamiseks või esitlemiseks selle kauba olelusringi vältel toormest kuni valmiskaubani ning tootja käest tarbija kätte jõudmiseni. Pakendiks loetakse ka samal eesmärgil kasutatavaid ühekorrapakendeid.

(2) Toote määratlemine pakendina põhineb järgmistel kriteeriumidel:
1) toode loetakse pakendiks, kui see vastab käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud määratlusele, piiramata seejuures muid võimalikke pakendi kasutamise funktsioone, välja arvatud olukord, kus pakend on selles oleva toote lahutamatu osa ning peab sisaldama, toetama või säilitama toodet ja selle osi kogu nende kasutusea jooksul ning kui pakend ja selles olev toode on mõeldud koos kasutamiseks, tarbimiseks või äraviskamiseks;
2) toode, mis on kujundatud ja määratud müügikohas täitmiseks, ja ühekordseks kasutamiseks mõeldud toode, mida müüakse, mis on täidetud või mis on määratud müügikohas täitmiseks, loetakse pakendiks, kui see toode täidab pakendi funktsiooni;
3) pakendi komponendid ja pakendiga püsivalt ühendatud lisaelemendid loetakse selle pakendi osadeks, millega nad on ühendatud. Ühtlasi loetakse pakendiks lisaelement, mis ripub vahetult toote küljes või on toote külge kinnitatud ja täidab pakendi funktsiooni, välja arvatud juhul, kui see element on toote lahutamatu osa ning on mõeldud tarbimiseks või äraviskamiseks koos tootega.

(3) Toote määramisel pakendite hulka tuleb vajaduse korral arvestada selgitavaid näiteid, mida sätestab Euroopa Komisjoni direktiiv 2013/2/EL, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 94/62/EÜ pakendite ja pakendijäätmete kohta (ELT L 37, 8.02.2013, lk 10–12) I lisas.

§ 151. Pakendi liigid

(1) Pakendi liigid käesoleva seaduse tähenduses on järgmised:
1) müügipakend ehk esmane pakend – lõppkasutajale või tarbijale müügikohas üle andmiseks määratud müügiühiku osa. Müügipakendiks loetakse ka käesoleva seaduse § 148 lõike 2 punktis 2 nimetatud pakend;
2) rühmapakend ehk teisene pakend – mõeldud teatud hulga müügiühikute rühmitamiseks müügikohas, sõltumata sellest, kas rühmapakend müüakse koos kaubaga lõppkasutajale või tarbijale, või kasutatakse seda vaid kauba käsitsemise lihtsustamiseks, kauba kaitsmiseks või esitlemiseks, kusjuures rühmapakendit on võimalik eemaldada toote omadusi muutmata;
3) veopakend ehk kolmandane pakend – mõeldud teatud arvu müügiühikute või rühmapakendis kaupade käsitsemiseks ja veoks, et vältida veol kauba füüsilisi kahjustusi, siia ei kuulu maantee-, raudtee-, mere- ja õhuveokonteinerid.

(2) Sõltuvalt pakendi kasutuskordadest on käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud pakendi liikide alaliigid järgmised:
1) korduskasutuspakend – mõeldud ja kavandatud läbima oma olelusringi jooksul korduskasutussüsteemis vähemalt mitu käiku või ringi, sõltuvalt pakendi kasutusotstarbest, -võimalusest ja -kõlblikkusest;
2) ühekorrapakend – mõeldud üksnes ühekordseks kasutamiseks.

(3) Pakendimaterjali liigid on järgmised:
1) klaas – kõik sulatatud anorgaanilise klaasi liigid, mille kombineeritud nomenklatuuri grupp on 70 vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühtse tollitariifistiku kohta (EÜT L 256, 07.09.1987, lk 1–675);
2) plast – kõik looduslikel või tehispolümeeridel põhinevad materjalid nii ühe- kui ka mitmekihilises teostuses, mille kombineeritud nomenklatuuri grupp on 39 vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2658/87;
3) metall – teras, mille kombineeritud nomenklatuuri grupp on 73, alumiinium, mille kombineeritud nomenklatuuri grupp on 76, ja muud pakendimaterjalidena kasutatavad kombineeritud nomenklatuuri jaotusse XV (mitteväärismetallid ja nendest valmistatud tooted) kuuluvad metallid vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ) nr   2658/87;
4) paber ja kartong, kaasa arvatud kihiline kartong, mille kombineeritud nomenklatuuri grupp on 48 vastavalt nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2658/87;
5) puit;
6) muu materjal.

§ 152. Pakendijäätmed

Pakendijäätmed on mis tahes pakend või pakendimaterjal, mis muutub pärast pakendi kasutamist jäätmeteks käesoleva seaduse § 3 tähenduses. Pakendijäätmeteks ei loeta pakendi ja pakendimaterjali tootmisel tekkinud jääke.

§ 153. Pakendi ja pakendijäätmete vältimine

Pakendi ja pakendijäätmete vältimine, mis toimub eelkõige keskkonnahoidlike toodete ja tehnoloogiate arendamise teel, on pakendi ja pakendijäätmete koguse ja ohtlikkuse vähendamine, samuti pakendites ja pakendijäätmetes sisalduvate materjalide ja ainete koguse ning ohtlikkuse vähendamine kogu pakendi olelusringi jooksul alates pakendimaterjali ja pakendi valmistamisest kuni pakendi või selle käitlemise jääkide lõpliku kõrvaldamiseni.

§ 154. Pakendi korduskasutus

Pakendi korduskasutus on mis tahes toiming, mille käigus korduskasutuspakend täidetakse uuesti või kasutatakse pakendit algselt mõeldud otstarbeks, tehes seda turul leiduvate ning pakendi uuesti täitmist võimaldavate abitoodete abil või selliste abitoodete abita. Selline korduvalt kasutatud pakend muutub pakendijäätmeteks, kui ta ei kuulu enam korduskasutusele.

§ 155. Pakendijäätmete ringlussevõtt

(1) Pakendijäätmete ringlussevõtt on jäätmetes sisalduva materjali töötlemine tootmisprotsessis eesmärgiga kasutada materjali kas esialgsel või muul otstarbel, kaasa arvatud bioloogiline ringlussevõtt, välja arvatud energiakasutus.

(2) Bioloogiline ringlussevõtt on pakendijäätmete biolagunevate osade aeroobne (kompostimine) või anaeroobne (metaankääritus) töötlemine kontrollitavates tingimustes ning mikroorganismide abil, mille tulemusena saadakse stabiliseeritud orgaanilised jääkmaterjalid või metaan. Prügilasse ladestamist ei loeta bioloogiliseks ringlussevõtuks.

§ 156. Pakendijäätmete energiakasutus

Pakendijäätmete energiakasutus on põletuskõlbliku pakendimaterjali kasutamine energia tootmiseks pakendijäätmete otsesel põletamisel eraldi või koos muude jäätmetega, kasutades ära tekkinud soojuse.

§ 157. Pakendatud kauba turule laskmine

Pakendatud kauba turule laskmine käesoleva peatüki tähenduses on Eestis pakendatud oma kauba või sisseveetud pakendatud kauba esmakordne kättesaadavaks tegemine Eestis levitamiseks või kasutamiseks, sealhulgas oma tarbeks kasutamiseks. Kui kaup pakendatakse ümber, siis ümberpakendatud kauba esmakordselt kättesaadavaks tegemist Eestis käsitatakse samuti pakendatud kauba turule laskmisena.

§ 158. Pakendiettevõtja

Pakendiettevõtja on isik, kes majandus- või kutsetegevuse raames pakendab kaupa, veab sisse või müüb pakendatud kaupa.

§ 159. Majandustegevuses osaleja

Majandustegevuses osaleja on käesoleva peatüki tähenduses pakendiettevõtja, pakenditootja, isik, kes tarnib, toodab või töötleb pakendimaterjali, käesoleva seaduse § 165 lõike 2 alusel asutatud pakendiorganisatsioon, pakendijäätmekäitleja ning haldusorgan.

§ 160. Pakendikomisjon

(1) Pakendikomisjoni ülesanne on koordineerida pakendiseadusest tulenevate eesmärkide saavutamist, olles valdkonna eest vastutavale ministrile nõuandev organ pakendi- ja pakendijäätmepoliitika kujundamisel ning pakendiorganisatsioonile tegevusloa andmisel ja tegevusloa kehtetuks tunnistamisel.

(2) Pakendikomisjon küsib vajaduse korral käesoleva paragrahvi lõike 1 kohase ülesande täitmiseks informatsiooni pakendiorganisatsioonilt, vaatab läbi pakendiorganisatsiooni eelmise kalendriaasta tegevuse kirjaliku ülevaate ja esitab valdkonna eest vastutavale ministrile oma arvamuse pakendiorganisatsiooni tegevuse vastavuse kohta tegevusloa tingimustele.

(3) Pakendikomisjoni asjaomaste ministeeriumide, kohalike omavalitsuste, Keskkonnainspektsiooni, Tarbijakaitseameti, Veterinaar- ja Toiduameti, Konkurentsiameti, Maksu- ja Tolliameti, keskkonnaorganisatsioonide ja jäätmekäitluse erialaliitude esindajatest ning eriala asjatundjatest moodustab valdkonna eest vastutav minister.

§ 161. Nõusolek vabatahtlikuks koostööks

Nõusolek vabatahtlikuks koostööks on käesoleva jao eesmärkide paremaks elluviimiseks Keskkonnaministeeriumi ja majandustegevuses osaleja vahel sõlmitud koostöökokkulepe, millega võivad liituda kõik isikud, kes soovivad koostöö tingimusi täita. Nimetatud koostöökokkuleppega ei saa üle anda käesolevast seadusest tulenevaid kohustusi ega vastutust.

2. jagu
Pakendi kohta esitatavad nõuded

§ 162. Pakendi üldnõuded

(1) Pakend peab täitma oma otstarvet võimalikult väikese mahu ja massi juures, kuid tagades vajaliku ohutus- ja hügieenitaseme, olles seejuures sobiv pakendatavale kaubale ja vastuvõetav tarbijale.

(2) Pakend peab olema kavandatud, valmistatud ja müüdud nii, et:
1) oleks võimalik pakendi korduskasutus või pakendijäätmete taaskasutamine, sealhulgas ringlussevõtt;
2) võimalikult suures ulatuses vähendada keskkonnahäiringuid, mis lähtuvad pakendijäätmete kõrvaldamisest või nende töötlemisel tekkivate jäätmete kõrvaldamisest.

(3) Korduskasutuspakend peab vastama kõigile järgmistele nõuetele:
1) pakendi füüsikalised omadused ja tehniline lahendus peavad võimaldama kavandatud arvu veo- ja kasutuskordi;
2) kasutatud pakendit peab olema võimalik töödelda vastavalt töötervishoiu ja tööohutuse ning muudele ohutusnõuetele;
3) kui pakend ei ole enam korduskasutatav ja muutub jäätmeteks, peab taaskasutatav pakend vastama käesoleva paragrahvi lõikes 4 sätestatud nõuetele.

(4) Taaskasutatav pakend peab vastama järgmistele nõuetele:
1) pakend, mille jäätmete taaskasutamine toimub materjali ringlussevõtuga, peab olema valmistatud viisil, mis võimaldab teatud osa selle materjalist ringlusse võtta ning kasutada müügikõlbliku kauba tootmisel, kusjuures ringlussevõetava materjali osakaal võib sõltuda pakendi valmistamiseks kasutatud materjalist;
2) pakendil, mille jäätmete taaskasutamise eesmärk on energiakasutus, peab olema minimaalne kütteväärtus, mis võimaldab energiakasutuse optimeerimist;
3) pakend, mille jäätmeid taaskasutamise eesmärgil kompostitakse, peab olema bioloogiliselt lagunev, kuid see ei tohi takistada pakendijäätmete eraldi kogumist, kompostimist või nende käitlemiseks ettenähtud muid toiminguid;
4) biolagunev pakend peab olema valmistatud nii, et suurem osa selle jäätmete füüsikalisel, keemilisel, termilisel või bioloogilisel lagunemisel tekkivast kompostist laguneks süsinikdioksiidiks, biomassiks ja veeks.

§ 163. Raskmetallide sisaldus pakendis

(1) Raskmetallide plii, kaadmiumi, elavhõbeda ja kuuevalentse kroomi summaarne sisaldus pakendis ja pakendi koostisosades ei tohi ületada 100 milligrammi ühe kilogrammi kohta.

(2) Käesoleva paragrahvi lõiget 1 ei kohaldata pakendile, mis on valmistatud niisugusest pliid sisaldavast kristallklaasist, mis on toodud EÜ Nõukogu direktiivi 69/493/EÜ liikmesriikide kristallklaasialaste õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 326, 29.12.1969, lk 36) lisas II.

(3) Käesoleva paragrahvi lõiget 1 ei kohaldata plastkastidele ja -alustele vastavalt Euroopa Komisjoni otsusele 1999/177/EÜ, millega kehtestatakse erandi tingimused plastkastide ja -aluste jaoks seoses pakendeid ja pakendijäätmeid käsitlevas direktiivis 94/62/EÜ kehtestatud raskmetallide kontsentratsioonitasemetega (ELT L 56, 04.03.1999, lk 47–48), ning klaaspakendile vastavalt Euroopa Komisjoni otsusele 2001/171/EÜ, millega kehtestatakse erandi tingimused klaaspakendi jaoks seoses pakendeid ja pakendijäätmeid käsitlevas direktiivis 94/62/EÜ kehtestatud raskmetallide kontsentratsioonitasemetega (ELT L 62, 02.03.2001, lk 20–21).

3. jagu
Pakendi ja pakendijäätmete kogumise 
ja taaskasutamise korraldamine

§ 164. Kohaliku omavalitsuse organi kohustused pakendi ja pakendijäätmete kogumise ja taaskasutamise korraldamisel

Kohaliku omavalitsuse jäätmekavas käsitletakse eraldi pakendi ja pakendijäätmete kogumise ja taaskasutamise korraldust ning väljaarendamist ja seatud eesmärkide saavutamise meetmeid.

§ 165. Pakendiettevõtja kohustused pakendi ja pakendijäätmete kogumisel ja taaskasutamisel

(1) Pakendiettevõtja peab turule lastud pakendatud kauba pakendi ja sellest tekkinud pakendijäätmed koguma ja taaskasutama selliselt, et käesoleva seaduse §-s 167 sätestatud taaskasutamise sihtarvud oleksid täidetud, ning kandma sellest tulenevad kulud.

(2) Pakendiettevõtja võib käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud kohustused anda kirjaliku lepingu alusel üle pakendiorganisatsioonile.

(3) Pakendiettevõtja, kes laseb turule pakendatud kaupa pakendimassiga rohkem kui viis tonni aastas ega anna käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud kohustusi üle pakendiorganisatsioonile, peab korraldama oma kauba pakendijäätmete kogumise igas oma kauba müügikohas, informeerima tarbijaid võimalusest tagastada pakendijäätmed müügikohta, pidama arvestust oma kauba pakendijäätmete kogumise ja taaskasutamise osas iga müügikoha kohta eraldi.

(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud pakendiettevõtja peab esitama järelevalve õigusega isiku nõudmisel järgmised andmed:
1) turule lastava kauba pakendist tekkivate jäätmete mass pakendimaterjali liikide kaupa;
2) müügikohtade loetelu;
3) andmed pakendijäätmete kogumise korraldamise kohta igas müügikohas ja kogumiskohtade asukohad;
4) pakendijäätmeid taaskasutava ettevõtja koostatud kirjalik pakendijäätmete taaskasutamise tõend;
5) pakendijäätmeid taaskasutava ettevõttega sõlmitud kirjalikud lepingud.

(5) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 4 nimetatud tõendile märgitakse pakendijäätmete üleandja, pakendijäätmete liik, kood ja kogus ning pakendijäätmete üleandmise kuupäev ja transportija, taaskasutatud pakendijäätmete kogus ja taaskasutamistoimingu kood

§ 166. Nõuded pakendijäätmete kogumiskohtade kohta

(1) Tagatisrahata pakendi jäätmete kogumisel peab pakendiorganisatsioon tagama, et igas kogumiskohas oleks tagatud pakendimaterjali kõikide liikide kogumine ning kogumiskohtade tihedus iga pakendiorganisatsiooni kohta oleks järgmine:
1) kui tiheasustusega alal on asustustihedus rohkem kui 1000 elanikku ühel ruutkilomeetril – vähemalt üks kogumiskoht jäätmevaldajast 500 meetri raadiuses;
2) kui tiheasustusega alal on asustustihedus rohkem kui 500 elanikku ühel ruutkilomeetril – vähemalt üks kogumiskoht jäätmevaldajast 1000 meetri raadiuses;
3) kui asustustihedus on alla 500 elaniku ühel ruutkilomeetril – kohaliku omavalitsuse territooriumil paiknevates asulates, arvestusega üks kogumiskoht 500 elaniku kohta.

(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud tiheasustusega alad on planeerimisseaduse alusel määratud tiheasustusega alad.

(3) Kogumiskohad määratakse kindlaks pakendiorganisatsiooni ja kohaliku omavalitsuse organi vahel sõlmitavas kirjalikus lepingus.

(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 loetletud tingimuste täitmise hindamisel arvestatakse ainult neid tagatisrahata pakendi jäätmete kogumiskohti, mis on pakendi jäätmete üleandmiseks avalikkusele suunatud ja kättesaadavad.

(5) Kohaliku omavalitsuse organ peab võimaldama pakendiorganisatsioonil täita käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud tingimusi.

(6) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud kogumiskohtade asukoht, kogumiskonteinerite miinimumarv ja miinimummaht iga kogumiskoha kohta ning nende tühjendamissagedus määratakse pakendiorganisatsiooni ja kohaliku omavalitsuse organi vahelises kokkuleppes. Kokkuleppel kohaliku omavalitsuse organiga võib pakendijäätmete kogumist korraldada ka kogumisena nende tekkekohal. Sel juhul võib kohaliku omavalitsuse organi nõusolekul vähendada pakendijäätmete kogumiskohtade tihedust ning kogumiseks ettenähtud kogumismahutite arvu ja mahtu.

(7) Tagatisrahata pakendi jäätmete kogumisel peab pakendiorganisatsioon kindlustama, et igas kogumiskohas oleks tagatud kõigi pakendimaterjali liikide kogumine.

4. jagu
Taaskasutamise sihtarvud

§ 167. Pakendijäätmete taaskasutamise sihtarvud

(1) Pakendijäätmeid tuleb taaskasutada järgmiselt:
1) pakendijäätmete kogumassist vähemalt 60 protsenti kalendriaastas;
2) pakendijäätmete kogumassist ringlussevõetuna vähemalt 55 ja mitte rohkem kui 80 protsenti kalendriaastas.

(2) Et tagada käesoleva paragrahvi lõikes 1 kehtestatud taaskasutamise sihtarvude täitmine, peab pakendiettevõtja taaskasutama pakendimaterjali liike kalendriaastas vähemalt järgmises ulatuses:
1) 70 protsenti klaasijäätmete kogumassist ringlussevõetuna;
2) 70 protsenti paberi- ja kartongijäätmete kogumassist, kusjuures 60 protsenti kogumassist ringlussevõetuna;
3) 60 protsenti metallijäätmete kogumassist ringlussevõetuna;
4) 55 protsenti plastijäätmete kogumassist, kusjuures 45 protsenti plastijäätmete kogumassist ringlussevõetuna ja 22,5 protsenti plastijäätmete kogumassist uuesti plastiks töödelduna;
5) 45 protsenti puidujäätmete kogumassist, kusjuures 20 protsenti kogumassist ringlussevõetuna.

(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetamata muu pakendimaterjal tuleb taaskasutada võimalikult suures koguses vastavalt olemasolevatele tehnilistele võimalustele ja majanduslikule põhjendatusele.

§ 168. Pakendijäätmete taaskasutamise sihtarvude arvutamine

(1) Pakendijäätmete taaskasutamise sihtarvude täitmist väljendatakse pakendijäätmete taaskasutamise määrana. Taaskasutamise määr arvutatakse kalendriaasta kestel taaskasutatud pakendijäätmete ning sama perioodi jooksul turule lastud kauba pakendi massi suhtarvuna, mis on väljendatud massiprotsentides. Turule lastud kauba pakendi massi hulka ei arvata Eestist välja viidud kauba pakendi massi ja kasutusele võetud tagastatud korduskasutuspakendi massi, kui  pakendiettevõtja saab seda dokumentaalselt tõendada. Taaskasutatud pakendijäätmete massi hulka arvatakse Eestis taaskasutatud ja taaskasutamiseks välja veetud pakendijäätmete mass.

(2) Pakendijäätmete taaskasutamise määra arvutamisel võetakse arvesse, mida sätestab Euroopa Komisjoni otsuse 2005/270/EÜ, millega vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 94/62/EÜ pakendite ja pakendijäätmete kohta kehtestatakse andmebaasisüsteemi vormid (ELT L 086, 05.04.2005, lk 6–12) artikli 2 punktis 2 ja artikli 3 punktides 2–4 ning artiklites 4–6.

5. jagu
Majandusmeetmete rakendamine

§ 169. Majandusmeetmed

Pakendi ja pakendijäätmete kogumis- ja taaskasutamissüsteemi toimimiseks rakendatakse majandusmeetmetena pakendi tagasivõtmise kohustust, tagatisraha ja pakendiaktsiisi.

§ 170. Tagatisraha

(1) Pakendi tagatisraha on ühe müügiühiku hinnale lisatud pakendit väärtustav tasu ühe pakendi eest. Tagatisrahas ei sisaldu pakendi ja pakendijäätmete tagasivõtmise ning selle korraldamisega seotud kulud.

(2) Tagatisraha kehtestatakse õlle, vähese etanoolisisaldusega alkohoolse joogi, siidri, perry ja karastusjoogi korduskasutuspakendile, milleks on:
1) klaaspakend;
2) plastpakend.
(3) Tagatisraha kehtestatakse õlle, vähese etanoolisisaldusega alkohoolse joogi, siidri, perry ja karastusjoogi ühekorrapakendile, milleks on:
1) klaaspakend;
2) plastpakend;
3) metallpakend.

(4) Käesoleva paragrahvi lõigetes 2 ja 3 nimetatud õlut ja vähese etanoolisisaldusega alkohoolset jooki mõistetakse alkoholiseaduse tähenduses, siidrit alkoholiseaduse § 4 lõike 2 alusel kehtestatud nõuete tähenduses ning karastusjooki pakendiaktsiisi seaduse tähenduses.

(5) Pakendiettevõtja ei lisa tagatisraha:
1) eksporditud pakendile, kui selle väljavedu on tõendatud ekspordi tollideklaratsiooniga;
2) pakendile, mis toimetatakse Eestist teise liikmesriiki ja rahvusvahelisi reise tegeva vee- või õhusõiduki pardale tarbimiseks või kaasamüüdavaks kaubaks;
3) pakendile, mille maht on 3,0 liitrit või suurem, ja pakendile, mille maht on 0,1 liitrit või väikesem;
4) käesoleva paragrahvi lõigetes 2 ja 3 nimetatud pakendile, kui selle tagasivõtmine ei ole tehniliselt võimalik.

(6) Käesoleva paragrahvi lõike 5 punktides 1 ja 2 sätestatud pakendil tohib käesoleva seaduse § 173 lõike 7 alusel kehtestatud tagatisraha suuruse märki kasutada ainult kooskõlastatult märgi valdajaga.

(7) Korduskasutuspakendi ja ühekorrapakendi tagatisraha suuruse kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega. Tagatisraha suurust võib muuta, kui tagatisraha kehtestamisest või selle eelmisest muutmisest on möödas vähemalt 12 kuud.

(8) Tagatisrahaga pakendi müümisel avaldatakse tagatisraha suurus tarbijakaitseseaduse §‑s 7 sätestatud nõudeid arvestades.

(9) Pakendiettevõtja peab tagama, et kehtestatud tagatisraha oleks lisatud pakendatud kauba hinnale kogu müügitsükli kestel ja tagasiarveldused tehakse iga tagastamistehingu käigus.

§ 171. Pakendi tagasivõtmine

(1) Pakendiettevõtja on kohustatud tasuta tagasi võtma oma kauba veo- ja rühmapakendi.

(2) Pakendiettevõtja, kes müüb pakendatud kaupa lõppkasutajale või tarbijale, on kohustatud
lõppkasutajalt või tarbijalt tasuta tagasi võtma müüdud kauba müügipakendi ja pakendijäätmed. Tagasivõtmise nõue hõlmab vaid pakendit, mille tüüp, kuju ja suurus vastavad selles müügikohas müüdava kauba pakendile ja selle kauba müüja üleantava kauba pakendile.

(3) Pakendiettevõtja, kes müüb pakendatud kaupa lõppkasutajale või tarbijale, informeerib pakendi tagasivõtmise kohast müügikohas nähtavale kohale seatud arusaadava kirjaliku teatega. Kui pakendiettevõtja, kes müüb pakendatud kaupa, ei ole müügipakendi ja pakendijäätmete tagasivõtmist korraldanud lepingu alusel pakendiorganisatsiooni kaudu, on ta kohustatud müügipakendi ja -pakendijäätmed vastu võtma müügikohas või müügikoha vahetus läheduses asuvas selleks otstarbeks kohandatud punktis.

(4) Pakendiettevõtja, kes laseb turule pakendatud kaupa, on kohustatud pakendiettevõtjalt, kes müüb pakendatud kaupa lõppkasutajale või tarbijale, tasuta tagasi võtma oma turule lastud kauba pakendi ja pakendijäätmed.

(5) Postimüügiga tegelev pakendiettevõtja peab teavitama lõppkasutajat ja tarbijat tema õigusest tagastada pakend ja pakendijäätmed kauba üleandjale.

(6) Pakendiettevõtja võib käesoleva paragrahvi lõigetes 1, 2 ja 4 nimetatud kohustused üle anda kirjaliku lepingu alusel ainult pakendiorganisatsioonile. Kui pakendiettevõtja annab käesoleva paragrahvi lõigetes 1, 2 ja 4 sätestatud kohustused üle pakendiorganisatsioonile, siis vastutab nimetatud kohustuste täitmise eest pakendiorganisatsioon. Tagatisrahaga pakendit lõppkasutajale või tarbijale müüv pakendiettevõtja ei saa tagatisrahaga pakendi tagasivõtmise kohustust pakendiorganisatsioonile üle anda.

(7) Pakendiorganisatsioon ei saa keelduda pakendiettevõtja kogutud pakendi vastuvõtmisest.

(8) Lõppkasutaja või tarbija on kohustatud pakendi ja pakendijäätmed tagastama tühjalt ja liigiti sordituna vastavalt kohaliku omavalitsuse jäätmehoolduseeskirjas kehtestatud korrale ja pakendiettevõtja või pakendiorganisatsiooni nõuetele.

(9) Pakendiettevõtja on kohustatud vältima liigiti kogutud või pakendimaterjalide kaupa sorteeritud tagasivõetava pakendi ja pakendijäätmete segunemist teiste jäätmete või pakendimaterjalidega.

(10) Pakendiettevõtja on kohustatud tagama lõppkasutajale ja tarbijale oma ohtlikke aineid sisaldavate pakendite ja pakendijäätmete tagastamisvõimalused, arvestades käesolevas seaduses ja kemikaaliseaduses ning nende alusel kehtestatud õigusaktides sätestatud käitlemise nõudeid.

(11) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1, 2 ja 4, §-s 167 ja § 174 lõikes 3 nimetatud kohustustest on vabastatud pakendiettevõtjad, kes lasevad turule kaupa plastpakendis, mille mass on alla 100 kilogrammi aastas, ja muust materjalist pakendis, mille mass on alla 200 kilogrammi aastas.

§ 172. Tagatisrahaga pakendite tagasivõtmine

(1) Tasutud tagatisraha tagastatakse, kui lõppkasutaja või tarbija viib mõistlikus koguses pakendi, millele on kehtestatud tagatisraha, kauba müügikohta või selle vahetus läheduses asuvasse selleks ettenähtud kohta. Tagatisraha ei tagastata käesoleva seaduse § 168 lõikes 2 sätestatud juhul.

(2) Pakendit, millele on kehtestatud tagatisraha, ei pea tagasi võtma tagatisrahaga pakendisse pakendatud kaupa müüv isik, kui müügikoha suurus on alla 20 ruutmeetri ja see paikneb tiheasustusalal.

(3) Pakendatud kauba müüja, kelle müügikoha suurus on 200 ruutmeetrit või üle 200 ruutmeetri, peab kehtestatud tagatisrahaga pakendi tagasivõtmise korraldama müügikohas või selle teenindusmaal müügikoha kauplemisajal.

(4) Pakendatud kauba müüja, kelle müügikoha suurus on alla 200 ruutmeetri, võib kehtestatud tagatisrahaga pakendi tagasivõtmise korraldada väljaspool oma müügikoha teenindusmaa piire, kuid müügikoha kauplemisajal ja ainult kohaliku omavalitsuse organi nõusolekul. Sealjuures tuleb arvestada, et alal, mille asustustihedus on alla 500 elaniku ühel ruutkilomeetril, oleks vähemalt üks pakendi tagasivõtmise koht kohaliku omavalitsuse territooriumil paiknevates asulates.

6. jagu
Pakendi märgistamine

§ 173. Pakendi märgistamine

(1) Pakendi puhul, millele on kehtestatud tagatisraha, kannab pakendiettevõtja, välja arvatud isik, kes müüb pakendatud kaupa, tagatisraha märgi kas pakendile või etiketile. Kui pakendiettevõtja, kes laseb turule pakendatud kaupa, on oma kohustused vastavalt käesoleva seaduse § 165 lõikele 2 üle andnud pakendiorganisatsioonile, peab pakendiettevõtja pakendile või etiketile kandma asjaomase pakendiorganisatsiooni tagatisraha märgi ja pakendiorganisatsioonis registreeritud ribakoodi. Pakendiettevõtja, kes ei ole oma kohustusi pakendiorganisatsioonile üle andnud, ei tohi pakendiorganisatsioonis registreeritud ribakoodi kasutada.

(2) Kui pakendil, millele on kehtestatud tagatisraha, puudub tagatisraha suuruse märgistus või see ei ole pakendil või etiketil selgelt nähtav ja loetav või on füüsiliselt vigastatud ning kui pakendi turule laskmise lõpetamisest on möödunud 24 kuud, kuulub pakend tagasivõtmisele käesoleva seaduse §-s 171 sätestatud korras, kuid selle pakendi eest tagatisraha ei tagastata.

(3) Kui pakendil, millele on kehtestatud tagatisraha, tagatisraha märk muutub, siis alates uue märgi kehtima hakkamisest tagastatakse tagatisraha seni kehtinud märgiga pakendi eest 24 kuu jooksul, misjärel kuulub pakend tagasivõtmisele käesoleva seaduse §-s 171 sätestatud korras ning selle pakendi eest tagatisraha ei tagastata.

(4) Pakendi ja pakendijäätmete kogumise, korduskasutuse ja taaskasutamise lihtsustamiseks võib pakendiettevõtja kanda pakendile või etiketile:
1) märgi, mis näitab pakendiettevõtja kohustuste üleandmist vastavalt käesoleva seaduse § 165 lõikele 2;
2) pakendimaterjali iseloomustava märgistuse vastavalt Euroopa Komisjoni otsusele 97/129/EÜ, millega vastavalt Euroopa Parlamendi ja EL Nõukogu direktiivile 94/62/EÜ pakendite ja pakendijäätmete kohta kehtestatakse pakendimaterjalide identifitseerimissüsteem (ELT L 050, 20.02.1997, lk 28–31), ja informatsiooni sellise pakendi looduses lagunemise aja kohta;
3) muid andmeid, mida pakendiettevõtja vajalikuks peab ja mis ei ole vastuolus seadusega ega raskenda põhiteksti mõistmist.

(5) Pakendile ja etiketile kantav märgistus peab olema selgelt nähtav, kergesti loetav, kulumiskindel ja püsiv, kaasa arvatud siis, kui pakend on avatud.

(6) Kauba müük pakendis, millel puudub käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud nõuetekohane märgistus, on keelatud.

(7) Valdkonna eest vastutav minister kehtestab tagatisraha märgid, mida on kohustatud kasutama  pakendiettevõtjad, kes on oma kohustused pakendiorganisatsioonile üle andnud, arvestades pakendiorganisatsiooni ettepanekut.

(8) Pakendiettevõtja, kes ei ole oma kohustusi pakendiorganisatsioonile üle andnud ja laseb turule tagatisrahaga pakendi, on kohustatud enne tagatisrahaga pakendi turule laskmist teavitama oma märgistusest kirjalikult Keskkonnaministeeriumi.

(9) Kui pakendil, millele on kehtestatud tagatisraha, tagatisraha märk muutub, lõpetab pakendiettevõtja, kes müüb pakendatud kaupa lõppkasutajale või tarbijale, seni kehtinud märgiga pakendi müügi 12 kuu möödumisel uue märgi kehtestamisest arvates.

7. jagu
Pakendialane teabesüsteem

§ 174. Pakendi ja pakendijäätmete arvestuse pidamine

(1) Pakendi tootja, tühja pakendi sisse- ja väljavedaja, pakendiettevõtja, kes laseb turule pakendatud kaupa, isik, kes veab välja pakendatud kaupa, ning pakendijäätmete käitleja on kohustatud pidama pakendimaterjali massi üle pidevat arvestust käesoleva seaduse § 151 lõigetes 1–3 nimetatud pakendi ja pakendimaterjali liikide kaupa, sealhulgas eraldi pakendiaktsiisi seaduses sätestatud pakendite osas, järgmiselt:
1) toodetud tühi pakend ning sisse- ja väljaveetud tühi pakend;
2) pakendatud kauba pakend ning sisse- ja väljaveetud pakendatud kauba pakend;
3) turule lastud kauba pakend;
4) tekkinud pakendijäätmed;
5) korduskasutuspakend;
6) Eestis taaskasutatud pakendijäätmed ning sisse- ja väljaveetud pakendijäätmed;
7) raskmetalle sisaldav pakend.

(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud arvestuse aluseks olevaid algdokumente ja nende alusel koostatud koondandmeid säilitatakse vähemalt seitse aastat. Käesoleva seaduse tähenduses on algdokumendid järgmised:
1) pakendi tootmist, müüki, sissevedu ja väljavedu käsitlevad raamatupidamise algdokumendid;
2) pakendatud kauba müüki, sissevedu ja väljavedu käsitlevad dokumendid;
3) pakendi soetamist tõendavad dokumendid;
4) pakendit ja pakendijäätmeid taaskasutava ettevõtja väljastatud raamatupidamise algdokumendid, vastuvõtudokumendid, aktid ja kirjalikult taasesitamist võimaldaval viisil taaskasutamise tõendid;
5) tolli aktsepteeritud kaubadeklaratsioonid pakendi, pakendatud kauba ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1013/2006 kohased saatedokumendid pakendijäätmete sisse- ja väljaveo kohta.

(3) Pakendiettevõtja, kes laseb turule pakendatud kaupa ega ole kohustusi üle andnud pakendiorganisatsioonile, on kohustatud esitama kalendriaasta kohta pakendiregistrisse kandmiseks järgmised audiitori kontrollitud andmed pakendi ja pakendimaterjali liikide kaupa, sealhulgas eraldi pakendiaktsiisi seaduses sätestatud pakendite kohta:
1) korduskasutuspakendi mass;
2) turule lastud kauba pakendi mass;
3) andmed pakendijäätmete taaskasutamise kohta.
(4) Pakendiettevõtja, kes on oma kohustused pakendiorganisatsioonile üle andnud vastavalt käesoleva seaduse § 165 lõikele 2, esitab kalendriaasta kohta käesoleva paragrahvi lõike 3 punktides 1 ja 2 nimetatud audiitori kontrollitud andmed pakendiorganisatsioonile.

(5) Pakendiorganisatsioon esitab kalendriaasta kohta pakendiregistrisse kandmiseks käesoleva paragrahvi lõike 3 punktides 1–2 nimetatud andmed iga temale kohustused üle andnud pakendiettevõtja kohta ja punkti 3 andmed koondandmetena.

§ 175. Pakendiregistrisse esitatavate andmete audiitorkontroll

(1) Pakendiregistrisse esitatavate andmete audiitorkontrolli (edaspidi audiitorkontroll) eesmärk on anda hinnang kalendriaasta jooksul pakendiregistrisse esitatud andmete õigsuse kohta.
(2) Pakendiregistrisse esitatavaid andmeid kontrollib vandeaudiitor audiitortegevuse seaduse tähenduses vastavuses audiitortegevusele kehtestatud nõuetele käesoleva paragrahvi lõikes 1 märgitud ulatuses.
(3) Pakendiettevõtja, kes käesoleva seaduse §-st 174 tulenevalt esitab andmed pakendiregistrisse ning laseb turule pakendatud kaupa pakendimassiga rohkem kui viis tonni aastas, ja pakendiorganisatsioon korraldavad pakendiregistrisse esitatavate andmete kontrollimise põhjendatud kindlustandva töövõtuna audiitortegevuse seaduse tähenduses.
(4) Pakendiettevõtja, kes käesoleva seaduse §-st 174 tulenevalt esitab andmed pakendiregistrisse ning laseb turule pakendatud kaupa pakendimassiga vähem kui viis tonni aastas, korraldab pakendiregistrisse esitatavate andmete kontrollimise piiratud kindlustandva töövõtuna audiitortegevuse seaduse tähenduses.
(5) Pakendiettevõtja, kes laseb turule pakendatud kaupa ja on oma kohustused vastavalt käesoleva seaduse § 165 lõikele 2 üle andnud pakendiorganisatsioonile, korraldab pakendiregistrisse esitatavate andmete kontrollimise piiratud kindlustandva töövõtuna. Sõltumatu vandeaudiitori kindlustandva töövõtu aruanne esitatakse pakendiorganisatsioonile.
(6) Pakendiorganisatsiooni pakendiregistrisse esitatavate andmete kontrollimisel võetakse arvesse kohustused üle andnud pakendiettevõtja vandeaudiitori kokkuvõtet.
(7) Sõltumatu vandeaudiitori kokkuvõte peab olema väljastatud enne eelmise kalendriaasta andmete pakendiregistrisse esitamise tähtaega.

§ 176. Pakendiregister

(1) Pakendiregister on riigi infosüsteemi kuuluv andmekogu, kuhu kantakse ning kus hoitakse ja töödeldakse andmeid turule lastud pakendatud kauba pakendite, tekkinud pakendijäätmete, käibelt kõrvaldatud korduskasutatud pakendi, pakendijäätmete taaskasutamise ning taaskasutamise sihtarvude täitmise kohta.

(2) Pakendiregistri asutab ja selle põhimääruse kehtestab Vabariigi Valitsus avaliku teabe seaduses sätestatud korras.

(3) Pakendiregistrisse kantavad andmed, nende esitamise kord, juurdepääs registri andmetele ja arvestuse aluseks olevatele algdokumentidele ning rahvusvahelistest kohustustest tulenev andmete esitamise kord kehtestatakse käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud põhimäärusega.

(4) Pakendiregistri vastutav töötleja on Keskkonnaministeerium.

(5) Pakendiregistri vastutaval töötlejal, Keskkonnainspektsioonil ning Maksu- ja Tolliametil on õigus tutvuda neile seadusega pandud ülesannete täitmisel käesoleva seaduse § 174 lõigetes 1, 2, 3 ja 5 nimetatud arvestuse algdokumentide ja nende alusel koostatud koondandmetega. 

(6) Pakendiregistri registrikaardi vormid kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.

7. peatükk
Jäätmehoolduse nõuded teatud jäätmeliikide käitlemisel

1. jagu
Üldsätted

§ 177. Teatud jäätmeliikide käitlusnõuete täpsustamine

Valdkonna eest vastutaval ministril on õigus anda keskkonnaseadustiku üldosa seaduse §-des 8–15 sätestatud keskkonnakaitse põhikohustuste ja §-des 16–22 sätestatud käitaja kohustuste täpsustamiseks ning käesoleva seaduse §-s 35 sätestatud põhimõtte rakendamiseks määrusi, mis kehtestavad käitlusnõudeid järgmiste jäätmeliikide kohta:
1) vanaõli;
2) polüklooritud bifenüüle ja polüklooritud terfenüüle sisaldavad jäätmed;
3) asbesti sisaldavad jäätmed;
4) biolagunevad jäätmed;
5) ehitus- ja lammutusjäätmed;
6) inimeste ja loomade tervishoiul tekkivatele jäätmed;
7) olmejäätmed;
8) põlevkivi termilisel töötlemisel (sealhulgas utmisel) tekkivad jäätmed;
9) kaevandamisjäätmed;
10) reoveesetted;
11) romusõidukid;
12) elektroonikaromud;
13) patarei- ja akujäätmed;
14) vanarehvid;
15) pakendijäätmed;
16) metallijäätmed;
17) tagasitäiteks kasutatavad või muul viisil keskkonda paigutamisel taaskasutatavad jäätmed.

§ 178. Püsivaid orgaanilisi saasteaineid sisaldavate jäätmete käitlemise nõuded

(1) Püsivaid orgaanilisi saasteaineid sisaldavate jäätmete käitlemisel võetakse arvesse jäätmekäitlust reguleerivaid sätteid, mis sisalduvad Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 850/2004 püsivate orgaaniliste saasteainete kohta ning millega muudetakse direktiivi 79/117/EMÜ (ELT L 158, 30.4.2004, lk 7–49) artiklis 7.

(2) Valdkonna eest vastutav minister võib käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud määruse jäätmekäitlust reguleerivaid sätteid täpsustada määrusega.
§ 179. Elavhõbedat sisaldavate jäätmete käitlemise nõuded

Elavhõbedat sisaldavate jäätmete käitlemisel juhindutakse muu hulgas keeldudest ja ladustamistingimustest, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 1102/2008 metallilise elavhõbeda ning teatavate elavhõbedaühendite ja -segude ekspordi keelustamise ja metallilise elavhõbeda ohutu ladustamise kohta (ELT L 304, 14.11.2008, lk 75–79).

§ 180. Polüklooritud bifenüüle ja polüklooritud terfenüüle sisaldavate seadmete kasutamise keeld

(1) Käesoleva seaduse tähenduses on PCB-d polüklooritud bifenüülid, polüklooritud terfenüülid, monometüültetraklorodifenüülmetaan, monometüüldiklorodifenüülmetaan, monometüüldibromodifenüülmetaan ja mis tahes segu, mis sisaldab siin nimetatud aineid kokku üle 0,005 massiprotsendi (edaspidi PCB).

(2) Kõikide seadmete, mis sisaldavad PCB-sid üle 5 dm3, kasutamine on keelatud.

(3) Seadme, mis sisaldab PCB-sid üle 5 dm3, avastamisel peab valdaja seadme viivitamata saastest vabastama või üle andma isikule, kes omab jäätmeluba ohtlike jäätmete käitlemiseks või kompleksluba.

(4) Saastest vabastamine on toiming, mis võimaldab PCB-ga saastunud seadmeid, esemeid, materjale ja vedelikke ohutult korduskasutada, ringlusse võtta või kõrvaldada, sealhulgas asendada PCB sobiva PCB-sisalduseta vedelikuga.

§ 181. Teatud jäätmeliikide taaskasutamise sihtarvud

(1) Alates 2020. aasta 1. jaanuarist tuleb taaskasutada:
1) kodumajapidamisest pärinevaid paberi-, metalli-, plasti- ja klaasijäätmeid ja muid liigiti kogutud kodumajapidamisest pärinevaid jäätmeid ning muudest allikatest pärinevaid samalaadseid jäätmeid, välja arvatud tootmisjäätmed ja põllumajanduslikust tootmisest või metsandusest pärinevad jäätmed, korduskasutuseks ettevalmistamise ja ringlussevõtu korras– vähemalt 50 protsendi ulatuses nende jäätmete kogumassist kalendriaastas;
2) ehitus- ja lammutusjäätmeid, välja arvatud sellised looduslikud ained nagu kivid ja pinnas ning ohtlikke aineid sisaldavad kivid ja pinnas, korduskasutuseks ettevalmistatuna, ringlussevõtuna ja muul viisil taaskasutatuna, sealhulgas tagasitäiteks, muude ainete asemel – vähemalt 70 protsendi ulatuses nende jäätmete kogumassist kalendriaastas.

(2) Valdkonna eest vastutaval ministril on õigus kehtestada määrusega lõikes 1 nimetatud jäätmete liigiti kogumise ja sortimise kord ning nende jäätmete liigitamise alused.

2. jagu
Ohtlike jäätmete käitluse eritingimused

§ 182. Ohtlike jäätmete segamine ja lahutamine

(1) Ohtlike jäätmete segamine muud liiki ohtlike jäätmetega või tavajäätmetega või mis tahes ainete või materjalidega ei ole lubatud, välja arvatud käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatud juhul. Segamine hõlmab ka ohtlike jäätmete lahjendamist.
(2) Ohtlike jäätmete segamine muud liiki ohtlike jäätmetega või tavajäätmete, ainete või materjalidega on lubatud üksnes juhul, kui:
1) segamiseks on jäätmeluba ohtlike jäätmete käitlemiseks või kompleksluba, mille andmisel on arvestatud käesoleva seaduse §-s 35 esitatud nõudeid ja toiminguga ei suurendata jäätmekäitluse kahjulikku mõju inimese tervisele ja keskkonnale;
2) segamisel kasutatakse parimat võimalikku tehnikat.

(3) Kui ohtlikke jäätmeid on segatud järgimata käesoleva paragrahvi lõikes 2 sätestatut, tuleb ohtlikud jäätmed lahutada, kui:
1) see on tehniliselt teostatav ning vajalik keskkonnaohu vältimiseks;
2) see on tehniliselt teostatav, sellega ei kaasne ülemääraseid kulutusi ning lahutamine on vajalik keskkonnahäiringute vähendamiseks.

§ 183. Ohtlike jäätmete pakendamine

(1) Ohtlikud jäätmed tuleb jäätmete kogumisel, vaheladustamisel ja veol pakendada, et vältida neist tulenevat ohtu tervisele ja keskkonnale ning hõlbustada nende taaskasutamist või kõrvaldamist.

(2) Jäätmevaldaja on kohustatud märgistama ohtlikud jäätmed, välja arvatud kodumajapidamises tekkivad ohtlikud jäätmed, või nende pakendid enne nende üleandmist jäätmekäitlejale.

(3) Ohtlike jäätmete ja nende pakendite märgistamise korra kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.

§ 184. Ohtlike jäätmete vedu

Ohtlikke jäätmeid tohib vedada ohtlikke veoseid käsitlevate õigusaktidega ning rahvusvaheliste lepingutega sätestatud korras.

§ 185. Ohtlike jäätmete saatekiri

(1) Ohtlike jäätmete saatekiri (edaspidi saatekiri) on dokument, mis kaasneb veol iga ohtlike jäätmete veosega ning tõendab, et jäätmete üleandja ja vedaja on jäätmed üle andnud ning vastuvõtja jäätmed vastu võtnud.

(2) Saatekiri sisaldab andmeid käitlemiseks üleantavate ohtlike jäätmete liigi, koostise, koguse ja põhiomaduste ning nende jäätmete tekitaja, käitlemiseks üleandja, vedaja ja vastuvõtja kohta.

(3) Saatekiri koostatakse digitaaldokumendina valdkonna eest vastutava ministri määratud veebipõhises andmebaasis.

(4) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1–3 sätestatut ei kohaldata füüsilisele isikule kodumajapidamises tekkinud ja päästetööl päästeasutuse kokkukogutud ohtlike jäätmete jäätmekäitlejale üleandmisel.

(5) Saatekirja koostab jäätmeid vedamiseks üleandnud isik, kui ta omab jäätmeluba ohtlike jäätmete käitlemiseks või kompleksluba.

(6) Kui jäätmete üleandja ei oma jäätmeluba ohtlike jäätmete käitlemiseks ega kompleksluba, koostab saatekirja ohtlike jäätmete käitlemiseks jäätmeluba või kompleksluba omav jäätmete vastuvõtja.

(7) Käesoleva paragrahvi lõigetes 5 ja 6 nimetatud jäätmeluba või kompleksluba omavad isikud tõendavad jäätmete üleandmist või vastuvõtmist käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud andmebaasis koostatud digitaaldokumendil.

(8) Ohtlike jäätmete saatekirja vormi ning saatekirja koostamise, edastamise ja registreerimise korra kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.

§ 186. Ohtlike jäätmete käitluse korraldamine

(1) Ohtlike jäätmete käitluskohtade võrgu arendamist korraldab valdkonna eest vastutav minister riigi jäätmekavast lähtudes.

(2) Kohaliku omavalitsuse üksused korraldavad oma haldusterritooriumil kodumajapidamises tekkivate ohtlike jäätmete kogumist ja nende üleandmist jäätmekäitlejatele, välja arvatud käesoleva seaduse §-s 63 nimetatud juhul.

3. jagu
Metallijäätmete kogumise eritingimused

§ 187. Metallijäätmed

(1) Metallijäätmed on oma põhikoostiselt ehedatest mustmetallidest või värvilistest metallidest või nende sulamitest koosnevad jäätmed.

(2) Metallijäätmeteks loetakse jäätmed, mis on täpsustatud käesoleva seaduse § 3 lõike 3 alusel kehtestatud määruses.

§ 188. Metallijäätmete kokkuostmise piirang

(1) Keelatud on jäätmetena kokku osta ilmse kunsti- või ajalooväärtusega metallesemeid.

(2) Elektrijuhtme, kaabli, trafo, trafo mähiste, lülitinugade ja kontaktide, sularidetailide,  kaitsmealuste, maanduste, vask- ja alumiiniumlatistuste ning teiste elektriseadmete osade kokkuost metallijäätmetena on lubatud vaid:
1) seadusekohast turuluba omavalt võrguettevõtjalt või tema volitatud esindajalt;
2) majandustegevusregistrisse majandustegevusteate esitanud sideteenuse operaatorilt või tema volitatud esindajalt;
3) ettevõtjalt, kelle majandustegevuses s.h tootmisprotsessis tekivad sellist liiki jäätmed;
4) jäätmeluba või kompleksluba omavalt ettevõtjalt, kelle õiguspärase tegevuse käigus jäätmed on tekkinud.

(3) Liiklusmärkide ja teeviitade, maa-aluste kommunikatsioonikaevude metall-luukide ning raudtee pealisehitise detailide (pöörmeosade, raudteerööbaste, aluslappide, sidelappide, nende kinnitusvahendite jms) kokkuost jäätmetena on lubatud vaid teehoiutööde tegevusluba omavalt ettevõtjalt, raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjalt, raudtee-ehituse tegevusluba omavalt ettevõtjalt või nende volitatud esindajalt, kelle õiguspärase tegevuse käigus jäätmed on tekkinud.

(4) Mootorsõidukite või nende oluliste osade, elektri- ja elektroonikaseadmete või nende oluliste osade või kasutatud patareide või akude kokkuost metallijäätmetena on lubatud üksnes:
1) probleemtooteregistris registreeritud tootjalt või tootjavastutusorganisatsioonilt;
2) jäätmeluba omavalt ettevõtjalt, kelle õiguspärase tegevuse käigus on jäätmed tekkinud;
3) jäätmeluba omavalt ettevõtjalt, kes need on õiguspärase tegevuse käigus kogunud;
4) äriregistris registreeritud mootorsõidukite või elektri- ja elektroonikaseadmete remonditöökojalt, kelle õiguspärase tegevuse käigus on jäätmed tekkinud;
5) äriregistris registreeritud isikult, kes on need jäätmed väljaspool Eestit õiguspärase tegevuse käigus kogunud ja toonud need Eestisse käesoleva seaduse 10. peatükis sätestatud korras.

(5) Käesoleva paragrahvi lõikes 4 sätestatud piirang ei kehti romusõidukite, elektroonikaromude ja pliid sisaldavate patarei- ja akujäätmete kokkuostmisele tervikseadmena, kui romusõidukeid, elektroonikaromusid või pliid sisaldavaid patarei- ja akujäätmeid jäätmetena kokkuostval isikul on vastav keskkonnakaitseluba.

(6) Käesoleva paragrahvi lõigetes 2–4 sätestatud piirangud ei kehti järelevalveasutuse, maavanema või kohaliku omavalitsuse kas järelevalve käigus või muul viisil omandatud metallijäätmete müügi kohta.

§ 189. Metallijäätmete üleandmise dokumenteerimine

(1) Isik, kes kogub ja veab teiste isikute tekitatud ja üleantud metallijäätmeid nende edasise kaubandusvahendamise ja taaskasutamise eesmärgil (edaspidi metallijäätmete koguja), ja metallijäätmete üleandja koostavad metallijäätmete üleandmise kohta kahepoolselt allkirjastatud dokumendi, milles peab lisaks muudele õigusaktides sätestatud nõuetele olema kirjas:
1) metallijäätmete üleandja registri- või isikukood ja elu- või asukoht;
2) metallijäätmete lühikirjeldus, liik ning kogus, sealhulgas mootorsõiduki romul selle mark, mudel, kerenumber ja värvus;
3) metallijäätmed kohale toimetanud sõiduki riiklik registreerimisnumber;
4) metallijäätmete maksumus.

(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud dokumendi üks allkirjastatud originaaleksemplar jääb metallijäätmete kogujale.

(3) Metallijäätmete koguja säilitab käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud dokumenti vähemalt viis aastat, tagades isikuandmete kaitse.

§ 190. Arveldamine metallijäätmete kokkuostul

Metallijäätmete kokkuostul ja kokkuostetud metallijäätmete kaubandusvahendamisel tasutakse metallijäätmete eest ostja pangakontolt müüja pangakontole sularahata arveldamise korras. Sularahas arveldamine metallijäätmete kokkuostul ja edasisel vahendamisel on keelatud.

8. peatükk
Jäätmehoolduse nõuded teatud jäätmekäitluskohtade kohta

1. jagu
Nõuded prügila käitamiseks

§ 191. Prügila

(1) Prügila on jäätmekäitluskoht, kus jäätmed ladestatakse maa peale või maa alla, kaasa arvatud jäätmekäitluskoht, kuhu jäätmetekitaja ladestab jäätmed tekkekohal (käitisesisene prügila), ja jäätmekäitluskoht, mida kasutatakse jäätmete vaheladustamiseks püsivalt vähemalt aasta vältel.

(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud jäätmekäitluskoht loetakse prügilaks järelhoolduse lõpuni.

(3) Prügila ei ole: 
1) ehitis, kus jäätmed maha laaditakse, et neid ette valmistada veoks mujal asuvasse töötlemis-, taaskasutamis- või kõrvaldamiskohta;
2) jäätmete ladustamise koht enne nende töötlemist või taaskasutamist, kui kõik sinna paigutatud jäätmed töödeldakse või taaskasutatakse kolme aasta jooksul nende ladustamisest arvates;
3) jäätmete ladustamise koht enne nende kõrvaldamist, kui kõik sinna paigutatud jäätmed kõrvaldatakse aasta jooksul nende ladustamisest arvates.

(4) Prügila liigid sõltuvalt ladestatavate jäätmete omadustest on:
1) ohtlike jäätmete prügila;
2) tavajäätmeprügila;
3) püsijäätmeprügila.

§ 192. Nõuded prügila rajamise, kasutamise, sulgemise ja järelhoolduse kohta

(1) Enne kõrvaldamistoimingute alustamist kontrollib Keskkonnaamet prügila vastavust käitajale antud keskkonnaloa tingimustele. Nimetatud kontroll ei vähenda käitaja vastutust.

(2) Valdkonna eest vastutaval ministril on õigus kehtestada määrusega täpsustatud nõuded prügila rajamise, kasutamise, sulgemise ja järelhoolduse kohta.

§ 193. Prügila kulud

(1) Tasu, mida prügila käitaja võtab mis tahes jäätmete prügilasse ladestamise eest, peab katma prügila rajamise, kasutamise ja sulgemise kulud ning niivõrd, kui see on võimalik, käesoleva seaduse § 220 lõike 1 punktis 5 nimetatud finantstagatise või kindlustuse kulud ja prügila järelhoolduse hinnangulised kulud perioodiks, mille pikkus on vähemalt 30 aastat.

(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud prügila kulude katmise põhimõtte ja keskkonnateabele vaba juurdepääsu nõuete rakendamiseks peab prügila käitaja arvestust prügila kulude kohta ja vastaval nõudmisel avalikustab jäätmete prügilasse ladestamise eest võetava tasu jagunemise kululiikide kaupa.
§ 194. Ladestamiseelse töötlemiseta jäätmete prügilasse ladestamise keeld

(1) Jäätmete ladestamiseelne töötlemine on jäätmete mehaaniline, termiline, keemiline või bioloogiline mõjutamine, kaasa arvatud sortimine, mis muudab jäätmete omadusi eesmärgiga vähendada jäätmete kogust või ohtlikkust, hõlbustada nende käitlemist või kõrvaldamist või tõhustada nende taaskasutamist.

(2) Prügilasse on keelatud ladestada jäätmeid, mis ei ole läbinud ladestamiseelset töötlemist.

(3) Jäätmete ladestamiseelse töötlemise kohustus ei laiene jäätmetele, mille töötlemine ei vähenda jäätmetest tulenevat keskkonnaohtu, sealhulgas terviseohtu, samuti nendele püsijäätmetele, mille töötlemine ei ole tehniliselt otstarbekas.

§ 195. Vanarehvide prügilasse ladestamise keeld

(1) Prügilasse on keelatud ladestada sõiduki liiklusseaduse tähenduses rehvidest tekkinud jäätmeid ehk vanarehve, välja arvatud prügilas ehitusmaterjalina kasutatavaid tükeldatud vanarehve.

(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatut ei kohaldata jalgrattarehvidest ja rehvidest välisdiameetriga üle 1400 millimeetri tekkinud jäätmetele.

§ 196. Olmejäätmete sortimine jäätmete töötlemisel

(1) Segaolmejäätmed tuleb enne prügilasse ladestamist sortida jäätmete koguse või nende keskkonnamõju vähendamiseks juhul, kui § 194 lõikes 1 nimetatud mehhaaniliste, termiliste, keemiliste ja bioloogiliste või nende kombineeritud käitlusmenetluste kasutamine  ei ole tehniliselt teostatav või sellega kaasnevad ülemäärased kulutused.

(2) Segaolmejäätmete sortimine peab sealjuures võimaldama nende taaskasutamist võimalikult suures ulatuses ja tagama vähemalt käesoleva seaduse § 181 lõikes 1 nimetatud taaskasutamise sihtarvude ja ladestatavate biolagunevate jäätmete koguse §-s 197 nimetatud protsendilise piirangu täitmise.

§ 197. Ladestatavate biolagunevate jäätmete koguse protsendiline piirang

(1) Prügilasse ladestatavate biolagunevate olmejäätmete massi tuleb vähendada 1995. aastal ladestatud biolagunevate olmejäätmete massiga võrreldes 50 massiprotsendi võrra.

(2) Alates 16. juulist 2020 tuleb prügilasse ladestatavate biolagunevate olmejäätmete massi vähendada 1995. aastal ladestatud biolagunevate olmejäätmete massiga võrreldes 35 massiprotsendi võrra.

2. jagu
Nõuded jäätmehoidla käitamise kohta

§ 198. Jäätmehoidla

(1) Jäätmehoidlaks loetakse iga ehitist või ala, mida kasutatakse tahkel, vedelal, lahuse või suspensiooni kujul olevate kaevandamisjäätmete kogumiseks või ladestamiseks:
1) määramata ajaks A-kategooria jäätmehoidlates ja käesoleva seaduse §-s 49 nimetatud kaevandamisjäätmekavas kirjeldatud ohtlike jäätmete hoidlas;
2) rohkem kui kuueks kuuks ootamatult tekkinud ohtlike jäätmete hoidlas;
3) rohkem kui aastaks tavajäätmete, mis ei ole püsijäätmed, hoidlas;
4) rohkem kui kolmeks aastaks saastumata pinnase, uuringute käigus tekkivate tavajäätmete, turba kaevandamisel, rikastamisel ja ladustamisel tekkivate jäätmete ning püsijäätmete hoidlas.

(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud hoidlad hõlmavad ka tammisid või muid rajatisi, mille eesmärk on hoida, säilitada, piirata või muul viisil toetada sellist hoidlat. Sellised hoidlad hõlmavad ka puistanguid, hiivahoidlaid või muid rajatisi, kuid ei hõlma kaeveõõsi, millesse jäätmed paigutatakse pärast kaevandamist ala korrastamise ja ehituse eesmärgil.

(3) Tamm on inseneriehitis vee või jäätmete hoidmiseks või säilitamiseks hiivahoidlas.

(4) Puistang on insenerirajatis tahkete jäätmete ladustamiseks maapinnal.

(5) Hiivahoidla on looduslik või insenerirajatis, kus hoitakse peenestatud jäätmeid, harilikult rikastamisjäätmeid, samuti veehulka, mis tekib maavara rikastamisel ning tööprotsessis kasutatava vee selitamisel ja ringlussevõtul.

(6) Taastamine on jäätmehoidlast mõjutatud maapinna töötlemine, et taastada selle rahuldav seisukord, pöörates erilist tähelepanu mulla kvaliteedile, loodusliku loomastiku ja taimestiku, looduslike elupaikade, pinnaveekogude ja põhjaveekogumite hea seisundi saavutamisele ja hoidmisele lähtudes veeseaduse §-dest  32–35 ja maastikule ning selle asjakohasele kasutamisele tulevikus.

(7) Rikastamisjäätmed on pärast maavara väärtuslikuma osa vähemväärtuslikust kivimist eraldamist (nt purustamist, peenestamist, suuruse järgi sorteerimist, flotatsiooni ja muude füüsikalis-keemiliste tehnoloogiate rakendamist) järele jäävad tahked või vedelad jäätmed

(8) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud ehitis või ala on jäätmehoidla järelhoolduse lõpuni.

§ 199. Jäätmehoidla klassifitseerimine

(1) Ohtlikkusest lähtudes klassifitseeritakse jäätmehoidla A- või B-kategooria jäätmehoidlaks.

(2) Jäätmehoidla määratakse A-kategooriasse, kui esineb üks või mitu järgmistest asjaoludest:
1) jäätmehoidla praegust või tulevast suurust, asukohta ja keskkonnamõju arvesse võttev analüüs näitab, et rike, näiteks puistangu varing või tammi purunemine, või väär käitamine võib põhjustada suurõnnetuse;
2) jäätmehoidlas on käesoleva seaduse § 3 lõike 3 alusel kehtestatud määruse kohaselt ohtlikeks jäätmeteks klassifitseeritud jäätmeid üle teatava piiri;
3) jäätmehoidlas on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1272/2008, mis käsitleb ainete ja segude klassifitseerimist, märgistamist ja pakendamist ning millega muudetakse direktiive 67/548/EMÜ ja 1999/45/EÜ ja tunnistatakse need kehtetuks ning muudetakse määrust (EÜ) nr 1907/2006 (ELT L 353, 31.12.2008, lk 1–1355), kohaselt ohtlikeks aineteks või segudeks klassifitseeritud aineid või segusid üle teatava piiri.
(3) Jäätmehoidlale, mis ei vasta käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud asjaoludele, määratakse B-kategooria.

(4) Jäätmehoidlale A- või B-kategooria määramise otsustab jäätmehoidla käitamiseks loa andmisel jäätmeloa andja.

§ 200. Nõuded jäätmehoidla rajamise ja kasutamise kohta

(1) Jäätmehoidla käitaja peab tagama:
1) jäätmehoidla sobiva asukoha valiku, lähtudes eesmärgist vähendada võimalikult suures ulatuses keskkonnahäiringuid, võttes seejuures arvesse eelkõige kaitstavate loodusobjektide paiknemist ning geoloogilisi, hüdroloogilisi, hüdrogeoloogilisi, seismilisi ja geotehnilisi tegureid;
2) jäätmehoidla projekteerimise selliselt, et täidetakse keskkonnaohu, eriti pinnase, õhu, põhja- ja pinnavee saastamise vältimiseks vajalikke tingimusi;
3) nõrgvee tõhusa kogumise ja puhastamise kompleks- või jäätmeloas sätestatud ajal ja viisil;
4) vee- ja tuuleerosiooni vähendamise niivõrd, kuivõrd see on tehniliselt võimalik ja majanduslikult põhjendatud;
5)   jäätmehoidla ehitamise, haldamise ja hooldamise nii, et on tagatud jäätmehoidla füüsiline stabiilsus ning välditud pinnase, õhu, pinna- ja põhjavee saastumine ning välditud keskkonnaoht ja minimeeritud keskkonnariskid, sh maastiku kahjustamine;
6) kavade koostamise ja korralduste andmise, et pädevad isikud saaksid perioodiliselt jäätmehoidlat kontrollida, teha seiret ning võtta meetmeid juhul, kui tulemused näitavad ebastabiilsust või vee või pinnase saastumist;
7) korralduste tegemise maapinna taastamiseks ja jäätmehoidla sulgemiseks;
8) korralduste tegemise jäätmehoidla järelhoolduseks.

(2) Pädev isik käesoleva seaduse tähenduses on füüsiline isik, kellel on käesolevast seadusest tulenevate ülesannete täitmiseks nõutavad tehnilised teadmised ja kogemus.

(3) Kui hiivahoidlas leidub tsüaniidi, tagab käitleja, et nõrga happe dissotsieeruva tsüaniidi kontsentratsiooni alandatakse seal parima võimaliku tehnoloogia abil madalaima võimaliku tasemeni.

(4) Jäätmehoidla käitaja vahetumise korral vastutavad kõik jäätmehoidla tegutsemise ja järelhoolduse ajal tegutsevad käitajad jäätmehoidlas ladestatud jäätmetest lähtuvast keskkonnahäiringust põhjustatud kahju eest solidaarselt.

§ 201. Nõuded jäätmehoidla sulgemise kohta

(1) Jäätmehoidla sulgemist alustatakse üksnes siis, kui jäätmeloas kehtestatud nõuded on täidetud ning jäätmeloa andja on andnud sulgemiseks nõusoleku.

(2) Jäätmehoidla loetakse lõplikult suletuks üksnes pärast seda, kui jäätmeloa andja on korraldanud jäätmehoidla kohapealse kontrolli, hinnanud käitaja esitatud aruandeid, kinnitanud, et jäätmehoidlast mõjutatud maa-ala on taastatud, ja teavitanud käitajat nõusolekust jäätmehoidla sulgemiseks.

(3) Jäätmehoidla sulgemise järel peab käitaja muu hulgas kontrollima jäätmehoidla füüsikalist ja keemilist stabiilsust ning vähendama keskkonnahäiringuid, eelkõige mõju pinna- ja põhjaveele, tagades:
1) jäätmehoidla kõikide osade järelevalve ja kaitse ning kontrolli- ja mõõteaparatuuri alalise kasutusvalmiduse;
2) ülevoolukanalite ja liigveelaskmete puhta ja vabana hoidmise.

(4) Käitaja vastutab jäätmehoidla hooldamise, seire ja kontrolli ning jäätmehoidlat parandavate meetmete eest järelhooldusel seni, kuni jäätmeloa või kompleksloa andja seda nõuab, võttes arvesse ohu laadi ja kestust. Nõutavad meetmed ning nende kohaldamise aeg määratakse jäätmehoidla käitamiseks antavas jäätmeloas.

(5) Uuringute, maavarade kaevandamise, rikastamise ja ladustamise ning karjääride töö käigus tekkinud püsijäätmete, maavarade, välja arvatud nafta ja vee aurustumisel tekkinud ained peale kipsi ja anhüdriidi, uuringute käigus tekkinud tavajäätmete ja saastumata pinnase ning turba kaevandamise, rikastamise ja ladustamise käigus tekkinud jäätmete suhtes ei kohaldata jäätmehoidla sulgemise nõudeid, § 200 lõiget 3, käesoleva paragrahvi lõikeid 1–4, § 200, § 208 lõike 2 punkti 8 ja § 224, välja arvatud juhul, kui need jäätmed ladestatakse A‑kategooria jäätmehoidlas.

(6) Saastumata pinnas on käesoleva peatüki tähenduses pinnas, mis eemaldatakse kaevandamise käigus maapinna ülemisest kihist ja mida ei loeta saastunuks vastavalt Eesti või Euroopa Liidu õigusaktidele.

(7) Tavajäätmete suhtes ei kohaldata § 200 lõiget 3, käesoleva paragrahvi lõiget 3 ning § 202, välja arvatud juhul, kui neid jäätmeid ladestatakse A-kategooria jäätmehoidlas.

(8) Valdkonna eest vastutaval ministril on õigus kehtestada määrusega täpsustavate nõuete loetelu jäätmehoidla rajamise, kasutamise, seire, sulgemise ja järelhoolduse kohta.

§ 202. Jäätmehoidla käitamiseks vajalik finantstagatis

(1) Jäätmehoidla käitajal peab olema jäätmehoidla kasutamise, sulgemise ja järelhoolduse kohustuste täitmiseks piisav finantstagatis (edaspidi tagatis). Tagatis peab olema jäätmehoidlast mõjutatud maa-ala taastamiseks vastavalt jäätmehoidla käitamise loale ja kaevandamisjäätmekavale alati hõlpsasti kättesaadav.

(2) Tagatise arvutamisel võetakse aluseks järgmised kriteeriumid:
1) jäätmehoidla tõenäoline mõju keskkonnale ja inimese tervisele;
2) jäätmehoidla kategooria ja jäätmete omadused;
3) kohaldatavad keskkonnastandardid ja -eesmärgid, sealhulgas jäätmehoidla füüsiline stabiilsus, pinnase ja veevarude kvaliteedi miinimumnõuded ning saasteainete keskkonda viimise ülemmäärad;

4) keskkonnaeesmärkide saavutamiseks vajalikud tehnilised meetmed, eelkõige sellised, millega tagatakse jäätmehoidla stabiilsus ning vähendatakse keskkonnakahju;
5) meetmed, mis on vajalikud nõuete täitmiseks jäätmehoidla sulgemise ajal ja pärast seda, sealhulgas meetmed maa-ala taastamiseks, vajaduse korral sulgemisjärgne hooldus ja seire ning meetmed bioloogilise mitmekesisuse taastamiseks;
6) hinnanguline keskkonnahäiringute kestus ning nõutavad keskkonnariski vähendamise meetmed;
7) maa-ala taastamiseks, sulgemiseks ja sulgemisjärgseks hoolduseks, sealhulgas võimalikuks sulgemisjärgseks seireks või saasteainete töötlemiseks vajaminevad kulud.

(3) Tagatise arvutamisel lähtutakse eeldusest, et vajalikule taastamistööle annavad hinnangu ning taastamistööd teevad sõltumatud ja küllaldase kvalifikatsiooniga kolmandad isikud.

(4) Tagatise suuruse arvutab jäätmehoidla käitamiseks jäätmeloa andja.

(5) Tagatise olemasolu tõendatakse loa andja eelnevalt aktsepteeritud Eesti või rahvusvahelise krediidi- või finantseerimisasutuse garantiiga. Krediidi- või finantseerimisasutuse krediidireiting peab olema vähemalt A3 (Moody’s) või A (Standard & Poor’s) ning seejuures ei tohi krediidireiting olla alandatud viimase kolme kuu jooksul. Tagatis peab kehtima vähemalt jäätmehoidla järelhoolduse lõpuni.

(6) Tagatise esitamise ajal peab tagatise väärtus moodustama vähemalt 115 protsenti jäätmehoidlast mõjutatud maa-ala taastamise kulude eeldatavast summast. Kui loa andja teeb kindlaks, et tagatis ei taga enam kindlalt kulude tasumist, siis on tal õigus nõuda tagatise suurendamist või algse tagatise asendamist uuega.

(7) Jäätmehoidlast mõjutatud maa-ala taastamise kulude eeldatava summa määramisel lähtutakse sõltumatute ja küllaldase kvalifikatsiooniga kolmandate isikute eksperdiarvamusest.

(8) Tagatise suurust muudetakse korrapäraselt vastavalt taastamistööle, mida jäätmehoidlast mõjutatud maa-alal tuleb teha vastavalt kaevandamisjäätmekavale ja jäätmehoidla käitamiseks antud jäätmeloale.

(9) Kui loa andja kiidab jäätmehoidla sulgemise heaks, annab ta käitajale kirjaliku tõendi, millega ta vabastab käitaja tagamiskohustusest, sulgemisjärgsed kohustused välja arvatud.

§ 203. Suurõnnetuste ohuga jäätmehoidla

(1) Käesolevat paragrahvi kohaldatakse käesoleva seaduse § 199 lõike 2 alusel määratud A‑kategooria kaevandamisjäätmete hoidlale, mis ei ole ohtlik ettevõte ega suurõnnetuse ohuga ettevõte kemikaaliseaduse tähenduses.

(2) Jäätmehoidlaga seotud suurõnnetus on käesoleva seaduse tähenduses tegevuskohal kaevandamisjäätmete käitlemise käigus tekkiv juhtum, mis kujutab otsekohe või aja jooksul tegevuskohal või mujal ilmnevat tõsist ohtu inimese tervisele või keskkonnale.

(3) Suurõnnetuse ohuga jäätmehoidla projekteerimisel, rajamisel, kasutamisel, hooldamisel, sulgemisel ning järelhooldamisel tuleb võtta vajalikke meetmeid, et vältida selliseid õnnetusi ja piirata neist lähtuvat ebasoodsat mõju, piiriülene mõju kaasa arvatud.

§ 204. Suurõnnetuste vältimise ja suurõnnetustest teavitamise üldnõuded

(1) Enne tegevuse alustamist sõnastab A-kategooria jäätmehoidla käitaja kaevandamisjäätmete käitlemisel suurõnnetuste vältimise põhimõtted, koostab jäätmehoidlasisese hädaolukorra lahendamise kava, milles on täpsustatud õnnetuse korral käitise territooriumil võetavad meetmed, jõustab nende rakendamiseks ohutuse juhtimissüsteemi ning määrab ohutusjuhi, kes vastutab suurõnnetuste vältimise põhimõtete rakendamise ja korrapärase järelevalve eest.

(2) Päästeameti kohalik päästeasutus koostab hoidlavälise hädaolukorra lahendamise kava, kus täpsustatakse õnnetuse korral väljaspool käitise territooriumi võetavad meetmed. Käitaja esitab koos jäätmeloa taotlusega selle kava koostamiseks vajaliku teabe, sealhulgas käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatud jäätmehoidlasisese hädaolukorra lahendamise kava. Jäätmeloa andja edastab nimetatud teabe Päästeametile.

(3) Hoidlavälise hädaolukorra lahendamise kava koostamisel lähtutakse haldusmenetluse seaduses avatud menetluse kohta kehtestatud nõuetest.

§ 205. Hädaolukorra lahendamise kava eesmärgid

Hädaolukorra lahendamise kava eesmärgid on järgmised:
1) ohjeldada ja kontrollida suurõnnetusi ja muid õnnetusjuhtumeid nii, et nende mõju oleks minimaalne, ning eelkõige piirata inimese tervisele ja keskkonnale tekitatavat kahju;
2) rakendada meetmeid, mis on vajalikud inimese tervise ja keskkonna kaitsmiseks suurõnnetuste ja muude õnnetusjuhtumite ebasoodsa mõju eest;
3) edastada vajalik teave piirkonna asjaomastele asutustele, teenistustele ja üldsusele. Üldsus käesoleva peatüki tähenduses on üks või mitu füüsilist või juriidilist isikut ja vastavalt õigusaktidele või tavadele selliste isikute ühendused, organisatsioonid või rühmad;
4) kavandada keskkonna puhastamine, korrastamine ja taastamine pärast suurõnnetust.

§ 206. Suurõnnetuste vältimise põhimõtted ja ohutuse juhtimissüsteem

(1) Käitaja suurõnnetuste vältimise põhimõtted ja ohutuse juhtimissüsteem peavad olema vastavuses jäätmehoidlast tuleneva suurõnnetuse ohu suurusega. Suurõnnetuste vältimise põhimõtted peavad sisaldama käitaja üldisi eesmärke ja tegevuspõhimõtteid seoses suurõnnetuste ohu kontrollimisega. Ohutuse juhtimissüsteem peab sisaldama seda osa üldisest juhtimissüsteemist, mis hõlmab suurõnnetuste vältimise põhimõtete määramise ja rakendamisega seotud organisatsioonilist struktuuri, vastutust, praktikat, menetlusi, protsesse ja vahendeid.

(2) Ohutuse juhtimissüsteemis tuleb käsitleda järgmisi küsimusi:
1) ohutuse juhtimissüsteemi korraldus ja töötajad – kõikidel korraldustasemetel suurõnnetuste ohu juhtimisega seotud töötajate ülesanded ja kohustused, selliste töötajate koolitusvajaduste kindlakstegemine ja sellekohase koolituse pakkumine, töötajate ja vajaduse korral alltöövõtjate kaasamine;
2) tõsiste ohtude kindlakstegemine ja hindamine – tava- ja erandkäitamisest tulenevate tõsiste ohtude süstemaatilise kindlakstegemise korra kehtestamine ja rakendamine ning selliste ohtude tõenäosuse ja raskusastme hindamine;
3) tegevuse kontrollimine – turvalist toimimist, sealhulgas jäätmehoidla hooldamist, hooldamisprotsesse, -seadmeid ja hooldamise ajutisi katkestusi käsitlevate menetluste ja juhendite kehtestamine ning rakendamine;
4) muudatuste juhtimine – jäätmehoidlate muutmist või uute jäätmehoidlate kavandamist käsitlevate menetluste kehtestamine ja rakendamine;
5) hädaolukordades rakendatavate kavade koostamine – menetluste kehtestamine ja rakendamine hädaolukordade kindlakstegemiseks süstemaatilise analüüsi teel ning hädaolukorra lahendamise kavade ettevalmistamine, katsetamine ja läbivaatamine;
6) tegevuse jälgimine – menetluse kehtestamine ja rakendamine suurõnnetuste vältimise põhimõtete ja ohutuse juhtimissüsteemi eesmärkide saavutatuse taseme pidevaks hindamiseks ning uurimis- ja parandusmeetmete võtmise vahendid juhuks, kui neid eesmärke ei järgita. Menetlus peab hõlmama korda, mida käitaja kasutab suurõnnetustest ja napilt välditud juhtumitest teatamiseks, eriti kui kaitsemeetmetes on olnud puudusi, ning nende puuduste uurimist ja tehtud järelduste alusel kasutusele võetud järelmeetmeid;
7)	kontrollimine ja läbivaatamine – menetluse kehtestamine ja rakendamine suurõnnetuste vältimise põhimõtete ja ohutuse juhtimissüsteemi tulemuslikkuse ning sobivuse perioodiliseks süstemaatiliseks hindamiseks. Ettevõtte juhtkond jälgib, kas põhimõtted ja ohutuse juhtimissüsteem toimivad, korraldab nende dokumenteerimise ja ajakohastamise.

§ 207. Suurõnnetuste vältimisega seoses edastatav teave

(1) Üldsusele tuleb edastada teave ohutusmeetmete ja suurõnnetuse korral kohustusliku käitumise kohta, mis sisaldab vähemalt järgmisi andmeid:
1) käitaja nimi ja jäätmehoidla aadress;
2) teavet andva isiku ametikoht;
3) kinnitus, et jäätmehoidla suhtes kohaldatakse kehtivaid nõudeid ja et loa andjale on vajaduse korral esitatud nende nõuete täitmise tagamiseks ja kontrollimiseks vajalik teave;
4) selge ja lihtne selgitus hoidlas toimuva tegevuse kohta;
5) jäätmehoidlas olevate ainete ja segude ning suurõnnetuse ohtu tekitada võivate jäätmete tava- või üldnimetused või üldine ohuklassifikatsioon koos peamiste ohtlike omaduste loeteluga;
6) üldinfo suurõnnetuse ohu laadi kohta, kaasa arvatud selle võimalik mõju ümbruskonna elanikkonnale ja keskkonnale;
7) piisav teave selle kohta, kuidas ümbruskonna elanikkonda hoiatatakse ja kuidas teda suurõnnetuse korral toimuvaga kursis hoitakse;
8) piisav teave selle kohta, kuidas elanikkond peab suurõnnetuse korral käituma;
kinnitus, et käitaja võtab oma territooriumil piisavaid meetmeid eelkõige koostöös hädaabiteenistusega, et suurõnnetusega toime tulla ja selle ebasoodsat mõju minimeerida;
10) viide jäätmehoidlavälisele hädaolukorra lahendamise kavale, mis on koostatud, et vähendada õnnetuse võimalikku ebasoodsat mõju väljaspool jäätmehoidla territooriumi. See peab hõlmama nõuannet järgida õnnetuse ajal kõiki hädaabiteenistuste juhtnööre ja nõudeid;
11) kust saab täiendavat teavet.

(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud teavet tuleb esitada asjaomastele isikutele tasuta ja pidevalt. Teave tuleb üle vaadata ja vajaduse korral ajakohastada vähemalt iga kolme aasta järel.

(3) Asjaomased isikud käesoleva peatüki tähenduses on isikud, keda jäätmeloa või tegevusloa andmise A-kategooria jäätmehoidlaid käsitlevate otsuste tegemine mõjutab või võib mõjutada, või isikud, kelle huvidega see on seotud. Arvestatakse, et selline huvi on ka keskkonnakaitset edendavatel valitsusvälistel organisatsioonidel.

(4) Suurõnnetuse korral peab käitaja esitama Päästeametile viivitamata kogu vajaliku teabe, et aidata vähendada õnnetuse ebasoodsat keskkonnamõju ning hinnata ja vähendada tegeliku ja võimaliku keskkonnaohu ja keskkonnakahju ulatust.

(5) Kui suurõnnetusel võib olla piiriülene mõju, esitab Päästeamet Siseministeeriumi kaudu nimetatud teabe selle riigi, keda suurõnnetus võib mõjutada, pädevatele asutustele.

9. peatükk
Jäätmete tekitamiseks, käitlemiseks või jäätmekäitluskoha käitamiseks ja järelhoolduseks antav keskkonnaluba ja jäätmekäitleja tegevuse registreerimine

1. jagu
Üldsätted

§ 208. Keskkonnaluba jäätmete tekitamiseks, käitlemiseks või jäätmekäitluskoha käitamiseks ja järelhoolduseks

(1) Keskkonnaluba jäätmete käitlemiseks, jäätmete tekitamiseks või jäätmekäitluskoha käitamiseks ja järelhoolduseks (edaspidi jäätmeluba) annab jäätmeid käitlevale isikule, jäätmetekitajale või jäätmekäitluskoha käitajale või järelhooldajale õiguse üheks või mitmeks käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud tegevuseks ning määrab selle õiguse realiseerimise tingimused.

(2) Jäätmeluba on vaja:
1) jäätmete kõrvaldamiseks;
2) jäätmete taaskasutamiseks;
3) ohtlike jäätmete kogumiseks ja veoks;
4) metallijäätmete kogumiseks;
5) kohaliku omavalitsuse üksuse korraldatud jäätmeveoks;
6) segaolmejäätmete kogumiseks ja veoks majandus- või kutsetegevusena;
7) jäätmete tekitamiseks maavara kaevandamisel või rikastamisel;
8) jäätmehoidla käitamiseks;
9) prügila käitamiseks;
10) käeolevas seaduses nimetatud juhul jäätmekäitluskoha järelhoolduseks.

(3) Jäätmeluba ei nõuta:
1) füüsiliselt isikult, kes käitleb ise oma kodumajapidamises tekkivaid jäätmeid vastavalt käesoleva seaduse nõuetele;
2) päästeameti päästetöö käigus jäätmete kogumiseks ja veoks;
3) isikult, kellele selleks tegevuseks on antud õigus kompleksloaga;
4) isiku enda tegevuse tulemusena tekkinud jäätmete kogumiseks ja veoks.

(4) Käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 4 nimetatud on jäätmeloa omamise kohustusest vabastatud isik, kes kogub või veab kaubandusvahendamise või taaskasutamise eesmärgil pakendiaktsiisi seaduse alusel maksustatavat metallist joogipakendit.

(5) Kui isik kogub ja veab käesoleva seaduse § 75 lõike 2 punktides 1 ja 2 nimetatud probleemtoodete jäätmeid ning ohtlikke aineid sisaldavaid või nendega saastunud metallpakendeid, on ta vabastatud käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 4 nimetatud jäätmeloa omamise kohustusest juhul, kui talle on antud selleks tegevuseks käesoleva paragrahvi lõike 2 punktis 3 nimetatud jäätmeluba.

(6) Valdkonna eest vastutaval ministril on õigus kehtestada määrusega teatud liiki ja koguses jäätmete taaskasutamise või tavajäätmete tekkekohas kõrvaldamise nõuded, millele vastava käitlemise korral ei ole jäätmeloa omamine kohustuslik.

(7)  Käesolevas peatükis sätestatud nõudeid kohaldatakse ka kompleksloa kohustusega käitisele, kui käitise tegevus on seotud jäätmete käitlemisega.

2. jagu
Jäätmekäitleja tegevuse registreerimine

§ 209. Jäätmekäitleja tegevuse registreerimine

(1) Keskkonnaametis registreeritakse sellise jäätmekäitleja tegevus (edaspidi registreeringu taotleja), kes:
1) käesoleva seaduse § 208 lõike 5 alusel on vabastatud jäätmeloa omamise kohustusest;
2) veab ohtlikke või tavajäätmeid, välja arvatud segaolmejäätmeid, oma majandustegevuse käigus;
3) kogub ohtlikke või tavajäätmeid, välja arvatud segaolmejäätmeid, oma majandustegevuse käigus;
4) korraldab vahendajana jäätmete kõrvaldamist või taaskasutamist teiste nimel;
5) tegutseb edasimüüjana.

(2) Majandustegevus on iga iseseisvalt teostatav, tulu saamise eesmärgiga ja püsiv tegevus, mis ei ole seadusest tulenevalt keelatud.

(3) Registreerimise kohustus ei kohaldu käesoleva seaduse § 16 lõikes 2 nimetatud jäätmete vedajale.

(4) Käesoleva paragrahvi lõiget 3 ei kohaldata isikule, kes veab jäätmeid üle riigipiiri.

(5) Jäätmekäitleja tegevuse registreerib Keskkonnaamet.

(6) Isikult, kes kavatseb tegutseda käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 1–3 nimetatud tegevusalal on Keskkonnaametil õigus nõuda jäätmeloa taotlemist juhul, kui Keskkonnaamet leiab, et isiku tegevus vajab võimaliku tervise- või keskkonnaohu tõttu täiendavate nõuete või meetmete määramist jäätmeloaga.

(7) Keskkonnaamet teavitab isikut jäätmeloa taotlemise vajadusest kirjalikult, põhjendades jäätmeloa vajalikkuse nõuet ning määrates tähtaja jäätmeloa taotluse esitamiseks. Taotluse esitamise tähtaeg ei tohi olla lühem kui 28 päeva isikule kirjaliku teate saatmise päevast arvates.

(8) Keskkonnaamet annab tõendi tegevuse registreerimise kohta.

§ 210. Registreeringu taotlemine

(1) Registreeringu taotleja esitab vähemalt üks kuu enne käesoleva seaduse § 208 lõikes 1 nimetatud tegevuse alustamist Keskkonnaametile kirjaliku registreerimistaotluse järgmiste andmete ja dokumentidega:
1) taotleja ärinimi ja registrikood või nimi ja isikukood;
2) taotleja asukoht või elukoht ning aadress, e-postiaadress, telefoninumber;
3) tegevuskoha, sealhulgas jäätmekäitluskoha aadress, e-postiaadress, telefoninumber;
4) tegevusala tegevuskohas;
5) kavandatava tegevuse eesmärk ja põhjendus;
6) kava kohaselt käideldavate jäätmete liigid ning kalendriaasta kogused;
7) andmed jäätmete käitlemisel kasutatava tehnoloogia ja seadmete kohta, sealhulgas vastavus parima võimaliku tehnika nõuetele;
8) jäätmekäitluskoha olemasolul selle aastased käitlusmahud ja ülesseatud käitlusvõimsused jäätmekäitlustoimingute ja -tehnoloogiate kaupa, tonni aastas, sh jäätmekäitluskohas maksimaalne jäätmete vaheladustamise kogus;
9) jäätmete vaheladustamisel nende eeldatav taaskasutamisele või kõrvaldamisele suunamise periood;
10) tegevusaja algus;
11) kavandatav tegutsemisaeg jäätmekäitlejana;
12) käesoleva seaduse § 26 lõike 2 ja § 31 lõike 2 alusel määratud kavandatava tegevuse jäätmekäitlustoimingu kood koos tegevuse kirjeldusega;
13) maakondade loetelu, kus kavandatakse ohtlike või tavajäätmete kogumist või vedu;
14) jäätmekäitluskoha asukoha kohaliku omavalitsuse seisukoht tegevuse suhtes;
15) ohtlike jäätmete kogumise või veo korral käesoleva seaduse § 218 lõike 6 alusel kehtestatud jäätmeid käitleva isiku pädevust tõendavad dokumendid.

(2) Kui registreeringu taotleja soovib tegelda mitme käesoleva seaduse § 209 lõikes 1 nimetatud toiminguga ning need toimingud on omavahel ruumiliselt või tehnoloogiliselt seotud, tuleb need märkida ühes registreerimistaotluses.

(3) Kui registreering on tunnistatud kehtetuks Keskkonnaameti algatusel või registreerimisest on keeldutud käesoleva seaduse § 216 punktis 3 sätestatud alusel, siis ei või käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud isik enne nelja kalendrikuu möödumist registreeringu kehtetuks tunnistamisest arvates uut registreerimistaotlust esitada.

(4) Registreeringu taotluse vormi ja tõendi vormi kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.

§ 211. Tegevuse registreerimine ja tõendi andmine

(1) Keskkonnaamet kontrollib esitatud registreerimistaotluse vastavust nõuetele kümne tööpäeva jooksul taotluse laekumisest arvates. Kui taotletav tegevus ei vaja registreeringut, teavitab Keskkonnaamet sellest registreerimist taotlevat isikut 15   tööpäeva jooksul taotluse esitamisest arvates. Juhul, kui tegevus, milleks registreeringut taotleti, vajab jäätmeluba, selgitab Keskkonnaamet registreeringu taotlejale jäätmeloa taotlemise vajadust.

(2) Kui vahendajana või edasimüüjana tegutseb käesoleva seaduse §-s 66 nimetatud tootjavastutusorganisatsioon, registreeritakse tema tegevus probleemtooteregistris.

(3) Kui vahendajana või edasimüüjana tegutseb käesoleva seaduse §-s 67 nimetatud pakendiorganisatsioon, taotleb ta tegevusloa käesoleva seaduse §-s 72 sätestatu kohaselt.

(4) Keskkonnaamet otsustab tegevuse registreerimise või sellest keeldumise ühe kuu jooksul nõuetele vastava registreerimistaotluse esitamisest arvates. Kui registreerimistaotlust ei vaadata läbi tähtaja jooksul, ei loeta tähtaja möödumisel isiku tegevust vaikimisi registreerituks.

(5) Keskkonnaamet võib registreerida isiku tegevuse koos keskkonnaseadustiku üldosa seaduse § 41 lõikes 1 määratud asjakohase keskkonnaloaga või maapõueseaduse § 97 lõikes 1 nimetatud kaevise võõrandamise või selle väljaspool kinnisasja kasutamine nõusolekuga.
(6) Isiku tegevuse registreerimise kohta antud tõend kantakse sellekohasesse avalikku elektroonilisse registrisse, mis on kättesaadav Keskkonnaameti veebilehel.

§ 212. Registreeringu kehtivus

Käesoleva seaduse § 209 lõikes 1 nimetatud isiku tegevus registreeritakse määramata ajaks, välja arvatud juhul, kui:
1) registreeringut taotletakse tähtajaliselt;
2) kavandatav tegevus on ühekordne.

§ 213. Registreeritud isiku kohustus teatada registreeringu taotluses esitatud andmete muudatustest

Registreeritud isik on kohustatud teavitama viivitamata Keskkonnaametit ärinime, registrikoodi ja kontaktandmete muutumisest, samuti tegevuse muutmisest või lõpetamisest ning muudest asjaoludest, mis võivad mõjutada registreeringu alusel lubatud tegevust, ja taotlema registreeringu muutmist või uut registreeringut.

§ 214. Registreeringu muutmine

(1) Keskkonnaamet muudab registreeringut:
1) registreeritud isiku taotluse alusel;
2) muudel seaduses sätestatud juhtudel.

(2) Kui registreeringu muutmise algatab registreeritud isik, esitab ta Keskkonnaametile kirjaliku registreeringu muutmise taotluse koos käesoleva seaduse § 210 lõikes 1 nimetatud dokumentidega.

(3) Kui registreeringu muutmise algatab Keskkonnaamet, teeb ta registreeritud isikule kirjalikult teatavaks registreeringu muutmise põhjuse ja määrab muutmiseks vajalike andmete ja dokumentide esitamise tähtaja.

§ 215. Registreeringu kehtetuks tunnistamine

(1) Keskkonnaamet tunnistab registreeringu kehtetuks, kui:
1) esinevad käesoleva seaduse §-s 216 sätestatud alused registreerimisest keeldumiseks;
2) taotlejat või ohtlike jäätmekäitluse eest vastutavat isikut on korduvalt karistatud keskkonnaalase süüteo eest ning süüteost ei ole möödunud karistusregistri seaduse § 25 lõikes 1 sätestatud tähtaeg;
3) registreeritud isik on selleks esitanud taotluse.

(2) Registreeringu kehtetuks tunnistamise menetlusele kohaldatakse käesoleva seaduse § 214 lõigetes 2 ja 3 sätestatut.

§ 216. Registreerimisest keeldumine

Keskkonnaamet keeldub registreeringu taotleja registreerimisest kui:
1) registreeringu taotlejal puuduvad tehnilised vahendid jäätmete käitlemiseks;

2) registreeritav tegevus ei vasta õigusaktidega või strateegiliste arengukavadega kehtestatud nõuetele;
3) registreeringu taotluses on esitatud valeandmeid.

3. jagu
Jäätmeluba

1 jaotis
Jäätmeloa taotlemine, andmine ja sisu

§ 217. Jäätmeloa andja ja jäätmeloa kehtivusaeg

(1) Jäätmeloa käesoleva seaduse § 208 lõikes 2 nimetatud tegevuseks annab Keskkonnaamet (edaspidi loa andja) tähtajatult, välja arvatud juhul, kui:
1) luba taotletakse tähtajaliselt;
2) jäätmeluba on seotud muu tähtajalise haldusakti või kasutuslepinguga;
3) jäätmeluba antakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1257/2013 laevade ringlussevõtu kohta (ELT L 330, 10.12.2013, lk 1–20) artikli 14 alusel;
4) esinevad muud keskkonnakaitse seisukohalt põhjendatud juhud.

(2) Loa andjal on õigus määrata jäätmeloa andmisel jäätmeloa ülevaatamise sagedus, arvestades jäätmeloa sisu. Jäätmeloa ülevaatamine peab toimuma vähemalt üks kord seitsme aasta kestel.

§ 218. Jäätmeloa taotlus

(1) Jäätmeluba tuleb taotleda iga jäätmekäitluskoha, käitise või jäätmetekkekoha kohta eraldi.

(2) Taotleda on võimalik maakonnapõhist või üleriigilist jäätmeluba ohtlike või segaolmejäätmete kogumiseks või veoks majandus- või kutsetegevuse käigus. Üleriigilise loa taotluse esitamise korral tuleb taotluses märkida maakonnad, kus taotleja tegutsemist kavandab.

(3) Üleriigilist jäätmeluba jäätmete kogumiseks jäätmejaamades ja jäätmete kogumispunktides võib taotleda, märkides taotluses maakonnad ja jäätmekäitluskohad, kus tegevust kavandatakse. 

(4) Jäätmeloa taotluses märgitakse lisaks keskkonnaseadustiku üldosa seaduse § 42 lõikes 1 sätestatule:
1) andmed jäätmeliikide ja -koguste ning jäätmete kavandatava kogumise ja veo ning ladestamise ja vahetu keskkonda viimise kohta kalendriaasta jooksul;
2) jäätmete tekitamiseks jäätmeloa taotluse esitamisel selgitus taotleja tootmistegevuse kohta koos jäätmete tekkimisega seotud toorme ning tehnoloogiaprotsesside iseloomustusega, tehnoloogia ja keskkonnakaitse seisukohalt põhjendatud arvutused tekkivate ja keskkonda viidavate jäätmete koguste hindamiseks, tehnilise varustuse kirjeldus koos vajalike skeemide ja joonistega;
3) jäätmete koostise ning jäätmekäitlustoimingute ja -tehnoloogia iseloomustus;
4) jäätmekäitluskoha või -kohtade kirjeldus koos asukohaandmetega;
5) jäätmekäitluskoha või -kohtade aastased käitlusmahud ja ülesseatud käitlusvõimsused jäätmekäitlustoimingute ja -tehnoloogiate kaupa, tonni aastas, sh jäätmekäitluskohas maksimaalne jäätmete vaheladustamise kogus; 
6) jäätmekäitluskohas jäätmete vaheladustamise korral jäätmete eeldatav taaskasutamisele või kõrvaldamisele suunamise aeg;
7) jäätmetekke vältimiseks ja jäätmekoguste vähendamiseks rakendatavate meetmete kirjeldus;
8) tegevuse alustamisel ja lõpetamisel rakendatavate tervise- ja keskkonnakaitsemeetmete kava, sealhulgas jäätmekäitluskohtade järelhoolduse kava;
9) jäätmekäitluses rakendatavate tehnoloogiaprotsesside ja tehnilise varustatuse võrdlus parima võimaliku tehnikaga;
10) käitlusprotsessi tulemusena tekkivate jäätmete ning nende edasise käitlemise või üleandmise kirjeldus;
11) probleemtoodetest tekkivate jäätmete käitlemisel, sealhulgas kogumisel, taaskasutamise ja ringlussevõtu käesoleva seaduse §-des 117, 128, 139 või 149 sätestatud sihtarvude saavutamise võimalikkuse tõendatus koos asjaomaste dokumentidega;
12) kohaliku omavalitsuse arvamus taotletava tegevuse kohta.

(5) Kui jäätmeluba taotletakse ohtlike jäätmete käitlemiseks, prügila käitamiseks või jäätmete põletamiseks, esitab taotleja loa andjale taotletava tegevuse tehnilise ja keskkonnanõuetekohase toimimise eest vastutava füüsilise isiku tööülesandeid ja vastutust kirjeldavad ning pädevust tõendavad dokumendid.

(6) Nõuded käesoleva paragrahvi lõikes 5 nimetatud vastutava isiku asjakohase koolituse ja pädevuse kohta kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.

(7) Jäätmeloa taotlusele lisatakse keskkonnaseadustiku üldosa seaduse § 42 lõikes 3 nimetatud dokumendid ja andmed.

§ 219. Jäätmeloa taotlus ohtlike jäätmete käitlemiseks

(1) Lisaks käesoleva seaduse § 218 sätestatule esitab ohtlike jäätmete käitlemiseks jäätmeloa taotleja loa andjale:
1) juhtimissüsteemi kirjelduse, sealhulgas töökorraldusdokumendid, mis annavad ülevaate kõikide ohtlike jäätmete käitlusega seotud töötajate tööülesannetest, pädevusest ja vastutusest;
2) finantstagatise või samaväärse kindlustuse õnnetusjuhtumitest tekkinud keskkonnasaastuse likvideerimise kulude katmiseks;
3) hädaolukordade tekkimise võimaluste selgitused ja võimalike hädaolukordade korral rakendatavad meetmete kirjeldused;
4) saatekirja koostamiseks vajaliku tehniliste vahendite olemasolu kinnituse.

(2) Ohtlike jäätmete käitlemise finantstagatise või samaväärse kindlustuse suurus arvutatakse valemi M=TxL/52 järgi, kus:
1) M – kindlustuse või muu tagatise suurus eurodes;
2) T – 255 eurot tonni kohta;
3) L – summaarne ohtlike jäätmete aastane käitlemiskogus tonnides, mis on ohtlike jäätmete käitlemiseks jäätmeloa taotleja loa taotluse vormis nimetatud summaarne kogus;
4) 52 – nädalate arv aastas.

(3) Kui käesoleva paragrahvi lõikes 2 esitatud valemi alusel arvutatud finantstagatise või samaväärse kindlustuse summa on väiksem kui 6400 eurot, on finantstagatise väärtus 6400 eurot aastas.

(4) Kui käesoleva paragrahvi lõikes 2 esitatud valemi alusel arvutatud finantstagatise või samaväärse kindlustuse summa on suurem kui 320 000 eurot, on finantstagatise väärtus 320 000 eurot aastas.

(5) Tagatis peab olemasolema kogu aja jooskul, kui tegeletakse ohtlike jäätmete käitlemisega.  

§ 220. Jäätmeloa taotlus prügila käitamiseks

(1) Lisaks käesoleva seaduse § 218 sätestatule esitab prügila käitamiseks jäätmeloa taotleja loa andjale:
1) millist liiki prügila käitamiseks luba taotletakse; 
2) andmed ladestatavate jäätmete koguse kohta jäätmekoodide ja -liikide kaupa;
3) andmed prügila kavandatud mahutavuse kohta (ruumala- ja massiühikutes);
4) prügila asukoha kirjelduse, selle hüdrogeoloogilise ja geoloogilise iseloomustuse;
5) taotleja kirjaliku kinnituse, et tal on tegutsemiseks vajaliku oskusega personal ning tema tegevus vastab keskkonnakaitse- ja tööohutusalastes õigusaktides kehtestatud nõuetele;
6) Eesti või rahvusvahelise kindlustusettevõtja lepingu või krediidi- või finantseerimisasutuse kirjaliku kinnituse rahalise tagatise (pangagarantii) olemasolu kohta;
7) dokumendid, mis tõendavad personali tehnilist ja kutsealast väljaõpet prügila käitamiseks;
8) prügila järelhoolduse kava ning nende täitmise meetodite kirjelduse ja ajakava;
9) käitamis-, seire ja kontrollitoimingute kava;
10) saastamise vältimiseks ja vähendamiseks kavandatud meetmed.

(2) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 6 nimetatud kindlustusleping või finantstagatis peab kehtima kogu prügila kasutamise, sulgemise ja järelhoolduse aja, et tagada käitaja suutlikkus täita oma ülesandeid.

(3) Püsijäätmeprügila korral võib Keskkonnaamet vabastada käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 6 nimetatud nõude täitmisest.

§ 221. Jäätmeloa taotlus metallijäätmete käitlemiseks

Lisaks käesoleva seaduse § 218 sätestatule peab isik, kes taotleb jäätmeluba metallijäätmete kogumiseks, esitama loa andjale tegevuskohajärgse politseiasutuse arvamuse metallijäätmeloas käsitletava tegevuse kohta.

§ 222. Jäätmeloa taotlus kohaliku omavalitsuse üksuse korraldatud jäätmeveoks

Lisaks käesoleva seaduse § 218 sätestatule esitab kohaliku omavalitsuse üksuse korraldatud jäätmeveoks jäätmeluba taotlev isik loa andjale sõlmitud hankelepingu koos lisadega ning kohaliku omavalitsuse üksuse haldusakti koopia selle kohta, et taotleja on käesoleva seaduse § 72 lõikes 1 nimetatud riigihankel tunnistatud edukaks.

§ 223. Jäätmeloa taotlus jäätmete tekitamiseks maavara kaevandamisel või rikastamisel

Lisaks käesoleva seaduse § 218 sätestatule esitab maavarade rikastamisel jäätmete tekitamiseks jäätmeluba taotlev isik loa andjale kaevandamisjäätmekava. Jäätmeloa taotluses ei käsitleta kaevandamisjäätmekavas sisalduvaid andmeid.

§ 224. Jäätmeloa taotlus jäätmehoidla käitamiseks

(1) Lisaks käesoleva seaduse § 218 sätestatule esitab jäätmehoidla käitamiseks jäätmeloa taotleja loa andjale:
1) andmed jäätmehoidla kavandatud mahutavuse kohta;
2) jäätmehoidla asukoha kirjelduse, selle hüdrogeoloogilise ja geoloogilise iseloomustuse;
3) andmed jäätmehoidla võimalike alternatiivsete asukohtade kohta;
4) kirjaliku tõenduse, et taotlejal on tegutsemiseks vajaliku oskusega personal taotluses märgitud tegevusalal ning taotleja tegevus vastab keskkonnakaitse- ja tööohutusalastes õigusaktides kehtestatud nõuetele;
5) personali asjakohast väljaõpet tõendavate dokumentide koopiad;
6) jäätmehoidla kasutamisel, sulgemisel kui ka järelhooldusel käitaja kohustuste täitmise finantstagatise olemasolu kirjaliku tõenduse;
7) kaevandamisjäätmekava.

(2) Käesoleva seaduse § 201 lõigetes 5 ja 6 nimetatud jäätmete ladestamiseks rajatava jäätmehoidla käitamise jäätmeloa suhtes ei kohaldata käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 6 sätestatut, välja arvatud juhul, kui need jäätmed ladestatakse A-kategooria jäätmehoidlasse.

(3) A-kategooria kaevandamisjäätmete jäätmehoidla jäätmeluba taotlev isik peab esitama loa andjale hoidlavälise hädaolukorra lahendamise kava.

(4) Jäätmehoidla käitamiseks vajaliku jäätmeloa taotluses ei esitata andmeid, mis sisalduvad taotlusele lisatavas kaevandamisjäätmekavas.

(5) Kui luba antakse A-kategooria jäätmehoidla käitamiseks ja loa andja on teadlik, et käitamisega kaasneb keskkonnaoht teises riigis, või kui asjakohast teavet taotleb Euroopa Liidu liikmesriik, keda oht võib mõjutada, edastab loa andja loa taotluses esitatud teabe teisele liikmesriigile samal ajal, kui taotlus riigisiseselt avalikustatakse.

§ 225. Jäätmeloa taotlus jäätmekäitluskohtade järelhoolduseks

Lisaks käesoleva § 218 sätestatule peab jäätmekäitluskoha järelhoolduseks jäätmeluba taotlev isik esitama loa andjale käesoleva seaduse § 220 lõike 1 punktides 7‒9 nimetatud andmed.

§ 226. Jäätmeloa taotlus jäätmete põletamiseks

Lisaks käesoleva § 218 sätestatule esitab jäätmete põletamiseks jäätmeluba taotlev isik loa andjale:
1) andmed jäätmete põletamisel või koospõletamisel tekkiva soojuse kasutamise kohta;
2) andmed põletamisel tekkivate, taaskasutatavate, sealhulgas ringlusse võetavate, ja kõrvaldatavate jäätmete koguse ja jäätmete tekke vältimise ning vähendamise meetmete kohta.

§ 227. Jäätmeloa andmine

(1) Jäätmeluba antakse kas jäätmekäitluskoha põhisena, maakonnapõhisena või üleriigilisena.

(2) Üleriigilisena võib anda jäätmeloa käesoleva seaduse § 208 lõike 2 punktides 3 ja 6 nimetatud tegevuseks ning jäätmejaamade või jäätmete kogumispunktide haldamiseks.

(3) Loa andja võib vormistada ühe jäätmeloa mitmes jäätmekäitluskohas või jäätmetekkekohas tegutsemiseks ühe maakonna piires, kui see on otstarbekas järelevalve teostamise seisukohalt.

(4) Loa andjal on õigus nõuda jäätmeloa taotlejalt jäätmetekke vähendamise kava koostamist.

§ 228. Jäätmeloa sisu

(1) Jäätmeloas märgitakse lisaks keskkonnaseadustiku üldosa seaduse § 53 lõikes 1 sätestatule:
1) käideldavate ja jäätmekäitluse tulemusena tekkivate jäätmete liigid ja kogused, sealhulgas keskkonda viia lubatud jäätmete piirkogused;
2) lubatud jäätmekäitlustoimingud, ülesseatud käitlusvõimsused jäätmekäitluskohas või -kohtades jäätmekäitlustoimingute ja -tehnoloogiate kaupa, tonni aastas;
3) tegevuse kohta esitatavad tehnilised ja keskkonnanõuded, sealhulgas nõrgvee- ja põhjaveeseire proovivõtu asukohad ning ajutised nõuded sulgemise- ja järelhoolduse kohta;
4) jäätmekäitluskohtade järelhooldustingimused;
5) tegevuse alustamise ja lõpetamise aeg, sealhulgas vaheladustamise korral jäätmete taaskasutamisele või kõrvaldamisele suunamise eeldatav aeg;
6) jäätmete vaheladustamise korral jäätmete vaheladustamise tähtaeg ja ladustamiseks lubatavad maksimaalsed kogused, lähtudes käitluskoha tehnilistest ja ruumilistest võimalustest ning jäätmete vaheladustusviisist.

(2) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatule määratakse prügila käitamiseks antavas jäätmeloas:
1) prügila liik käesoleva seaduse § 191 lõike 4 alusel;
2) prügilasse ladestatavate jäätmete kogus jäätmeliikide kaupa;
3) prügila kasutamise, keskkonnaseire ja järelevalve nõuded;
4) kohustus anda vähemalt kord aastas, määratud tähtajaks, loa andjale info prügilasse vastuvõetud jäätmeliikide, nende koguste ja keskkonnaseire tulemuste kohta.

(3) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatule määratakse kohaliku omavalitsuse üksuse korraldatud jäätmeveo jäätmeloas:
1) piirkond, kust kohaliku omavalitsuse üksuse korraldatud jäätmeveoga hõlmatud jäätmed kokku kogutakse;
2) jäätmekäitluskohad ja isikud, kuhu ja kellele jäätmed üle antakse, sealhulgas prügilad ja nende käitajad.

(4) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatule määratakse jäätmehoidla käitamise jäätmeloas:
1) jäätmehoidla kategooria käesoleva seaduse § 199 alusel;
2) jäätmehoidlasse ladestatavate jäätmete kogus jäätmeliikide kaupa;
3) jäätmehoidla kasutamise, keskkonnaseire ja järelevalve nõuded;
4) kohustus anda vähemalt kord aastas, määratud tähtajaks, loa andjale info jäätmehoidlas ladestatud jäätmeliikide, nende koguste ja keskkonnaseire tulemuste kohta.

(5) Lisaks käesoleva paragrahvi lõikes 1 sätestatule määratakse jäätmete põletamise jäätmeloas:
1) jäätmepõletustehase või koospõletustehase jäätmete põletamise aastane kogujõudlus;
2) põletatavate ohtlike jäätmete minimaalsed ja maksimaalsed massivood ajaühikus;
3) ohtlike jäätmete minimaalne ja maksimaalne kütteväärtus;
4) saasteainete, sealhulgas PCB, kloori, fluori, väävli, raskmetallide lubatud sisaldus jäätmetes.

(6) Jäätmeluba jäätmekäitluskoha järelhoolduseks peab sisaldama:
1) jäätmekäitluskoha järelhooldustingimusi;
2) keskkonnaseire tingimusi.

2. jaotis
Jäätmeloa andmisest keeldumine

§ 229. Ohtlike jäätmete käitlemiseks jäätmeloa andmisest keeldumine

Loa andja keeldub ohtlike jäätmete käitlemiseks jäätmeloa andmisest lisaks keskkonnaseadustiku üldosa seaduse §-s 52 sätestatud juhtudele, kui:
1) taotlejal puudub käesoleva seaduse § 219 lõike 1 punktis 2 nimetatud finantstagatis või samaväärse kindlustus;
2) taotleja jäätmekäitluse tehnilise ja keskkonnanõuetekohase toimimise eest vastutav füüsiline isik ei vasta käesoleva seaduse § 218 lõikes 6 sätestatud koolitus- ja pädevusnõuetele;
3) taotlejat või käesoleva seaduse § 218 lõikes 5 nimetatud vastutavat isikut on korduvalt karistatud keskkonnaalase süüteo eest ning süüteost ei ole möödunud karistusregistri seaduse § 25 lõikes   1 sätestatud tähtaeg;
4) taotlejal puuduvad tehnilised vahendid ja võimalus käesoleva seaduse §-s 185 nimetatud digitaalallkirjaga kinnitatud saatekirja koostamiseks ja esitamiseks autoriseeritud kasutajana valdkonna eest vastutava ministri määratud veebipõhisesse andmebaasi;
5) taotleja tegevus ei vasta parima võimaliku tehnika nõuetele;
6) taotleja ei suuda saavutada probleemtoodetest tekkinud jäätmete käitlemisel käesoleva seaduse §-des 117, 128, 139 või 149 sätestatud taaskasutamise ja ringlussevõtu sihtarve.

§ 230. Prügila käitamiseks jäätmeloa andmisest keeldumine

Loa andja keeldub prügila käitamiseks jäätmeloa andmisest lisaks keskkonnaseadustiku üldosa seaduse §-s 52 sätestatud juhtudele, kui:
1) prügila ei vasta käesoleva seaduse § 189 alusel kehtestatud määruse nõuetele;
2) prügila käitamisel ei rakendata vajalikke meetmeid õnnetuste vältimiseks ja nende tagajärgede piiramiseks;
3) taotlejal puudub käesoleva seaduse § 220 lõike 1 punktis 5 nimetatud kindlustusleping või finantstagatis;
4) taotlejal puudub maakasutusõigus;
5) taotlejat või jäätmekäitluse tehnilise ja keskkonnanõuetekohase toimimise eest vastutavat isikut on korduvalt karistatud keskkonnaalase süüteo eest ning süüteost ei ole möödunud karistusregistri seaduse § 25 lõikes 1 sätestatud tähtaeg;
6) taotleja jäätmekäitluse tehnilise ja keskkonnanõuetekohase toimimise eest vastutav füüsiline isik ei vasta käesoleva seaduse § 218 lõikes 6 sätestatud koolitus- ja pädevusnõuetele;
7) käesoleva seaduse § 220 lõike 1 punktis 6 nimetatud andmed personali tehnilise ja kutsealase väljaõppe kohta ei kinnita prügila personali vajalikke oskusi tegutsemiseks taotluses märgitud tegevusalal.

§ 231. Metallijäätmete käitlemiseks jäätmeloa andmisest keeldumine

Loa andja on kohustatud karistusregistrile tehtud päringu alusel kontrollima, kas metallijäätmete käitlemiseks jäätmeluba taotlev füüsilisest isikust ettevõtja või äriühingu juhatuse või nõukogu liige on pannud toime kuriteo. Kui kuriteo toimepanemisest ei ole möödunud karistusregistri seaduse §   25 lõikes 1 kehtestatud tähtaeg, tuleb metallijäätmete käitlemiseks jäätmeloa andmisest keelduda.

§ 232. Probleemtoodetest tekkinud jäätmete taaskasutamiseks jäätmeloa andmisest keeldumine

Loa andja keeldub probleemtoodetest tekkinud jäätmete taaskasutamiseks jäätmeloa andmisest lisaks keskkonnaseadustiku üldosa seaduse §-s 52 sätestatud juhtudele, kui taotleja ei suuda saavutada käesoleva seaduse §-des 117, 128, 139 või 149 sätestatud taaskasutamise või ringlussevõtu sihtarve.

§ 233. Maavarade kaevandamisel või rikastamisel jäätmete tekitamiseks jäätmeloa andmisest keeldumine

Loa andja keeldub maavarade rikastamiseks või rikastamisel jäätmete tekitamiseks jäätmeloa andmisest lisaks keskkonnaseadustiku üldosa seaduse §-s 52 sätestatud juhtudele, kui:
1) nõutav on kaevandamisjäätmekava esitamine, kuid esitatud jäätmekava ei vasta nõuetele ning taotleja ei ole puudusi määratud tähtajaks kõrvaldanud;
2) kaevandamisjäätmekavast nähtub, et maavara kaevandamisel või rikastamisel jäätmeid ei teki.

§ 234. Jäätmehoidla käitamiseks jäätmeloa andmisest keeldumine

(1) Loa andja keeldub jäätmehoidla käitamiseks jäätmeloa andmisest lisaks keskkonnaseadustiku üldosa seaduse §-s 52 sätestatud juhtudele, kui:
1) taotlejal puudub käesoleva seaduse § 224 lõike 1 punktis 6 nimetatud finantstagatis;
2) nõutav on kaevandamisjäätmekava esitamine, kuid esitatud jäätmekava ei vasta nõuetele ning selle puudusi määratud tähtajaks ei kõrvaldata;
3) taotlejal puudub maakasutusõigus;
4) käesoleva seaduse § 224 lõike 1 punktis 5 nimetatud andmed personali tehnilise ja kutsealase väljaõppe kohta ei kinnita jäätmehoidla personali taotluses märgitud tegevusalal tegutsemiseks vajalikke oskusi.

(2) Käesoleva seaduse § 201 lõigetes 5 ja 6 nimetatud jäätmete ladestamiseks rajatava jäätmehoidla käitamise loa suhtes ei kohaldata käesoleva paragrahvi lõike 1 punktis 1 sätestatut, välja arvatud juhul, kui need jäätmed ladestatakse A-kategooria jäätmehoidlas.

§ 235. Jäätmete põletamiseks jäätmeloa andmisest keeldumine

Loa andja keeldub jäätmete põletamiseks jäätmeloa andmisest lisaks keskkonnaseadustiku üldosa seaduse §-s 52 sätestatud juhtudele, kui:
1) taotluses puuduvad andmed põletamisel tekkivate, taaskasutatavate, sealhulgas ringlusse võetavate, ja kõrvaldatavate jäätmete koguse ja jäätmete tekke vältimise ning vähendamise meetmete kohta;
2) taotleja jäätmekäitluse tehnilise ja keskkonnanõuetekohase toimimise eest vastutav füüsiline isik ei vasta käesoleva seaduse § 218 lõikes 6 sätestatud koolitus- ja pädevusnõuetele.

§ 236. Metallijäätmeloa asukoht

Metallijäätmeluba peab asuma metallijäätmete koguja tegevuskohas ning see tuleb esitada järelevalveõigust omavale isikule või metallijäätmeid üleandvale isikule tema nõudmisel. 

3. jaotis
Jäätmeloa muutmine, peatamine ja kehtetuks tunnistamine

§ 237. Jäätmeloa muutmine

(1) Lisaks keskkonnaseadustiku üldosa seaduse § 59 lõikes 2 sätestatule on loa andjal õigus muuta jäätmeluba kui jäätmeloa andmise aluseks olnud õigusnormid on muutunud ja avalik huvi kaalub üles jäätmeloa omaniku huvid.

(2) Lisaks keskkonnaseadustiku üldosa seaduse § 59 lõikes 5 sätestatule on loa andjal õigus muuta jäätmeluba ilma haldusmenetluse seaduses sätestatud avatud menetluse sätteid kohaldamata, kui isik soovib muuta jäätmeloal jäätmejaama või kogumiskoha andmeid, tingimusel, et jäätmeloale lisatav käitis või jäätmeloa üle võtnud isik vastab õigusaktides sätestatud nõuetele.

(3) Jäätmeloa muutmise menetlust ei vii loa andja läbi, kui loa muutjal on esitamata jäätmearuanne. 

§ 238. Jäätmehoidla käitamiseks antud jäätmeloa muutmine ja kehtetuks tunnistamine

(1) Lisaks keskkonnaseadustiku üldosa seaduse § 59 lõikes 1 sätestatule muudab jäätmeloa andja jäätmehoidla käitamiseks antud jäätmeluba, kui:
1) jäätmehoidla töös või ladestatud jäätmetes on toimunud olulised muutused;
2) käitaja esitatud või järelevalve käigus saadud teabe alusel on vajalik loale märgitud andmete muutmine;
3) kaevandamisjäätmekava muutmise või uue jäätmekava esitamise tõttu on vaja muuta loale märgitud nõudeid;
4) parima võimaliku tehnika põhimõtted on suures ulatuses muutunud, mistõttu on vajalik muuta loa tingimusi.

(2) Lisaks keskkonnaseadustiku üldosa seaduse §-s 62 sätestatud juhtudele tunnistatakse jäätmehoidla käitamiseks antud jäätmeluba kehtetuks ka juhul, kui esinevad käesoleva seaduse §-s 234 nimetatud asjaolud või kui nõutav kaevandamisjäätmekava ei ole esitatud või esitatud jäätmekava ei vasta nõuetele ning puudusi selleks määratud tähtajaks ei ole kõrvaldatud.

§ 239. Maavara kaevandamisel või rikastamisel jäätmete tekitamiseks antud jäätmeloa muutmine

Lisaks keskkonnaseadustiku üldosa seaduse § 59 lõikes 1 sätestatule muudab jäätmeloa andja maavara kaevandamisel või rikastamisel jäätmete tekitamiseks antud jäätmeluba ka siis, kui kaevandamisjäätmekava muutmise või uue kava esitamise tõttu on vaja loa nõudeid muuta.

§ 240. Jäätmeloa peatamine

Jäätmeluba peatatakse, kui ei ole õigeaegselt esitatud jäätmearuanne.

10. peatükk
Jäätmete riikidevaheline vedu

§ 241. Jäätmete riikidevaheline vedu

(1) Jäätmeid veetakse üle riigipiiri kooskõlas korraga, mis on sätestatud Eesti Vabariigi suhtes jõustunud välislepingutes, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 1013/2006 jäätmesaadetiste kohta (ELT L 190,12.07.2006, lk 1–98; edaspidi jäätmevedude määrus) ning Komisjoni määruses (EÜ)   nr   1418/2007, milles käsitletakse teatavate Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1013/2006 III ja IIIA lisas loetletud jäätmete väljavedu taaskasutamise eesmärgil teatavatesse riikidesse, mille suhtes ei kohaldata OECD otsust jäätmete riikidevahelise veo kontrolli kohta (ELT L 316, 4.12.2007, lk 6–52).

(2) Pädev asutus jäätmevedude määruse mõistes on Keskkonnaamet.

§ 242. Jäätmete riikidevahelise veo kontrollikavad

(1) Keskkonnainspektsioon ja Maksu- ja Tolliamet koostavad kontrollikavad vastavalt jäätmevedude määruse artikli 50 lõikele 2a.

(2) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud kontrollikavad avalikustatakse Keskkonnaameti veebilehel.

§ 243. Riigilõiv kirjaliku etteteatamise ja nõusoleku menetlemisel

Kirjaliku etteteatamise ja nõusoleku menetlemise eest tasub taotleja riigilõivu riigilõivuseaduses sätestatud korras.

§ 244. Jäätmete riikidevahelise veo dokumendid ja nende kontrollimine

(1) Jäätmevedude määruse artikli 3 lõikes 1 nimetatud jäätmete sisseveol, väljaveol ja läbiveol peab jäätmesaadetisega kaasas olema saatedokument ja teatamisdokumendi ärakirjad, mis sisaldavad asjaosaliste pädevate asutuste kirjalikku nõusolekut ja nende poolt esitatud tingimusi.

(2) Jäätmevedude määruse artikli 3 lõikes 2 nimetatud jäätmete sisseveol, väljaveol ja läbiveol peab kaasas olema jäätmevedude määruse lisa VII kohane teatis.

(3) Keskkonnainspektsioon või Maksu- ja Tolliamet teavitab Keskkonnaametit igast ebaseaduslikust saadetisest jäätmevedude määruse mõistes niipea kui võimalik, kuid hiljemalt kolme tööpäeva jooksul.

§ 245. Kirjalike nõusolekute andmise ja andmisest keeldumise üle arvestuse pidamine

Keskkonnaamet peab arvestust kirjalike nõusolekute andmise ja andmisest keeldumiste kohta ning säilitab viis aastat kirjaliku nõusoleku andmise või andmisest keeldumise ärakirja, selle aluseks olevat taotlust ning nõusoleku andmise või sellest keeldumise aluseks olnud dokumente.

§ 246. Jäätmete sisseveo, väljaveo ja läbiveo dokumentide vormid

Jäätmete sisse-, välja- ja läbiveo dokumentide vormid on esitatud jäätmevedude määruse lisades IA ja IB ning VII.

§ 247. Teabe esitamine selliste jäätmete riikidevahelise veo kohta, milleks kirjalik nõusolek ei ole vajalik

(1) Riikidevahelist jäätmete saatmist korraldav isik või jäätmete vastuvõtja Eestis peab esitama Keskkonnaametile või tema volitatud asutusele kolme päeva jooksul pärast jäätmete saabumist jäätmekäitluskohta, kus taaskasutamis- või kõrvaldamistoiming toimub, jäätmevedude määruse lisa VII kohase teatise. 

(2) Järelevalve asutuse nõudmisel esitab riikidevahelist jäätmete saatmist korraldav isik 3 päeva enne saadetise lähetamist järelevalve asutusele lisa VII kohase teatise.

§ 248. Jäätmete sisseveo, väljaveo ja läbiveo erand

Pakendile, millele Eestis on kehtestatud tagatisraha, kohaldatakse sisseveol Eesti Vabariiki jäätmevedude määruse artiklis 18 sätestatud üldnõudeid, kui jäätmesaadetise kogus ületab neli kilogrammi.

11. peatükk
Arvestus ja aruandlus

§ 249. Jäätmete kohta arvestuse pidamine

(1) Jäätmeluba või kompleksluba omav isik ning käesoleva seaduse § 209 kohaselt registreeritud isik, samuti ohtlike jäätmete tekitaja, välja arvatud kodumajapidamised, on kohustatud võttes arvesse käesoleva seaduse § 43 lõikes 2 sätestatut, pidama pidevat arvestust oma tegevuses tekkinud, kogutud, hoitud või vaheladustatud, veetud, töödeldud, taaskasutatud või kõrvaldatud jäätmete liigi, hulga, omaduste ja tekke kohta. Kui jäätmed antakse üle teisele jäätmekäitlejale, tuleb arvele võtta ka jäätmete kogumissagedus, saatmise sihtkoht, veomoodused ning taaskasutamis- ja kõrvaldamistoimingud. 

(2) Valdkonna eest vastutaval ministril on õigus määrusega kehtestada vorm käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud vastavalt tegevusalale arvestuse pidamiseks. 

(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud arvestuse algdokumente ja nende alusel koostatud koondandmeid säilitatakse vähemalt viis aastat.

(4) Arvestuse algdokumentide ja koondandmetega on õigus tutvuda jäätmeloa andjal, järelevalveasutusel ning keskkonnaregistri vastutaval ja volitatud töötlejal.

§ 250. Jäätmearuandlus

(1) Käesoleva seaduse § 249 lõikes 1 nimetatud isik esitab vähemalt kord aastas Keskkonnaametile oma jäätmealase tegevuse aruande keskkonnaregistrisse kandmiseks.

(2) Aruande vormi, esitatavate andmete ulatuse ja aruande esitamise korra kehtestab valdkonna eest vastutav minister määrusega.

(3) Käesoleva paragrahvi lõikes 2 nimetatud aruandes kasutatakse käesoleva seaduse § 3 lõikega 3 või 4 sätestatud jäätmenimistut. Käesoleva seaduse § 3 lõike 4 alusel kehtestatud jäätmenimistu olemasolul kasutatakse täpsustatud jäätmenimistut.

(4) Aruande esitamise kohustus ei laiene järgmistele isikutele:
1) ohtlike jäätmete tekitaja, kelle tegutsemiseks jäätmeluba või kompleksluba ei ole nõutav, väljaarvatud vanaõli tekitajad, kes tekitavad vanaõli rohkem kui 100 kilogrammi aastas;
2) käesoleva seaduse § 209 lõike 1 punkti 4 alusel registreeritud vahendaja;
3) käesoleva seaduse § 16 lõikes 2 nimetatud jäätmete vedaja.

(5) Keskkonnaametil ja Keskkonnainspektsioonil on õigus nõuda jäätmearuannet peale käesoleva paragrahvi lõikes 1 nimetatud isikute ka jäätmetekitajalt, kelle tegutsemiseks jäätmeluba või kompleksluba ei ole nõutav, kuid kelle tekitatud tavajäätmete kogus ületab 10 tonni aastas või ohtlike jäätmete kogus 100 kilogrammi aastas.

(6) Valdkonna eest vastutaval ministril ja keskkonnajärelevalve asutusel on õigus saada tootjalt ning riigiasutuselt või valla- või linnavalitsuselt andmeid Eestis valmistatavate, Eestis turule lastavate või Eestist väljaveetavate toodete ja nende valmistamisel kasutatavate ainete ning neist tekkivate jäätmete ja nende käitluse kohta.

(7) Jäätmealased statistikatööd korraldatakse riikliku statistika seadusega sätestatud korras.

§ 251. Probleemtoodetest tekkinud jäätmete käitlemise aruannete esitamise erisused 

(1) Jäätmekäitleja, kes käitleb probleemtoodetest tekkinud jäätmeid, on kohustatud esitama probleemtooteregistrile jäätmealase tegevuse aruande probleemtooteregistrisse andmete kandmiseks probleemtooteregistri registrikaardi vormidel. Sellisel juhul loetakse jäätmekäitlejaga lepingu sõlminud tootja probleemtoodetest tekkinud jäätmete käitlemise andmete esitamise kohustus täidetuks. 

(2) Jäätmekäitleja, kes võtab patarei- ja akujäätmeid ringlusse Komisjoni määruse (EL) nr 493/2012, millega sätestatakse vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2006/66/EÜ patarei- ja akujäätmete ringlussevõtu protsessi ringlussevõtu määrade arvutamise üksikasjalikud eeskirjad (ELT L 151, 12.6.2012, lk 9‑21), tähenduses, on kohustatud esitama aruande ringlussevõtu eelmise kalendriaasta sihtarvu saavutamise kohta probleemtooteregistrile Komisjoni määruses (EL) nr 493/2012 sätestatud andmetega ja sellega nimetatud vormidel hiljemalt 30. aprilliks.

(3) Kui patarei- ja akujäätmed viiakse Eestist välja, esitab käesoleva paragrahvi lõikes 7 nimetatud aruande probleemtooteregistrile väljavedu korraldanud isik.

(4) Käesoleva paragrahvi lõiget 1 ei kohaldata korduskasutuskeskusele käesoleva seaduse § 130 lõike 7 tähenduses.

12. peatükk
Riiklik järelevalve

§ 252. Riiklik järelevalve

(1) Riiklikku järelevalvet (edaspidi järelevalve) käesolevast seadusest tulenevate nõuete täitmise üle teostavad Keskkonnainspektsioon, Tarbijakaitseamet, Maksu- ja Tolliamet, Veterinaar- ja Toiduamet ning kohaliku omavalitsuse üksus või asutus.

(2) Järelevalve teostamisel käesoleva seaduse §-s 104 sätestatud nõuete täitmise üle arvestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 765/2008 sätestatud erisusi.

(3) Järelevalvet ei teostata ohtlike jäätmete tekkimise üle kodumajapidamises.

(4) Kohaliku omavalitsuse üksus teostab pidevat järelevalvet jäätmehoolduseeskirja täitmise üle oma haldusterritooriumil.

(5) Kohaliku omavalitsuse üksus teostab järelevalvet pakendi ja pakendijäätmete tagasivõtmise, kogumise ja taaskasutamise üle oma haldusterritooriumil.

(6) Järelevalvet käesoleva seaduse §-de 78 ja 104 nõuete järgimise üle teostavad lisaks Keskkonnainspektsioonile ka Tehnilise Järelevalve Amet, Tarbijakaitseamet, Maksu- ja Tolliamet ning Terviseamet.

(7) Järelevalvet käesoleva seaduse §-de 82‒84 nõuete järgimise üle teostab lisaks Keskkonnainspektsioonile ka Tarbijakaitseamet.

(8) Järelevalvet käesoleva seaduse § 163 nõuete järgimise üle teostab lisaks Keskkonnainspektsioonile ka Veterinaar- ja Toiduamet.

(9) Järelevalvet käesoleva seaduse §-de 167, 174, 241 ja 244 nõuete järgimise üle teostab lisaks Keskkonnainspektsioonile ka Maksu- ja Tolliamet.

(10) Järelevalvet käesoleva seaduse § 203 nõuete täitmise üle teostavad lisaks Keskkonnainspektsioonile ka Tehnilise Järelevalve Amet ja Päästeamet.

(11) Järelevalvet jäätmeluba omava isiku, Keskkonnametis registreeritud isiku ning ohtlike jäätmete tekitaja jäätmealase tegevuse üle teostatakse regulaarselt.

§ 253. Riikliku järelevalve erimeetmed

Korrakaitseorgan võib käesolevas seaduses sätestatud riikliku järelevalve teostamiseks kohaldada korrakaitseseaduse §-des 30–32, 45, 46, 49–53 sätestatud riikliku järelevalve erimeetmeid korrakaitseseaduses sätestatud alusel ja korras.

§ 254. Riikliku järelevalve erisused

(1) Korrakaitseorgani ametiisik võib järelevalve teostamise eesmärgil viibida ja liikuda sõidukiga, sealhulgas maastikusõidukiga või ujuvvahendiga ka maa- või veealal, kus viibimine ja liikumine on keskkonnakaitse eesmärgil õigusaktiga keelatud või piiratud.

(2) Keskkonnainspektsioon on kohustatud kontrollima vähemalt kord aastas prügila käitaja ja A-kategooria jäätmehoidla käitaja jäätmeloaga määratud jäätmekäitlustingimuste täitmist.

(3) Keskkonnainspektsioon on kohustatud kontrollima vähemalt kord aastas tootjavastutusorganisatsiooni tegevuse vastavust jäätmeseadusega kehtestatud nõuetele.

(4) Elektroonikaromudeks peetavate kasutatud elektri- ja elektroonikaseadmete nõuetekohase analüüsi ja kontrolli kulud, sealhulgas ladustamiskulud, võib järelevalveasutus sisse nõuda tootjalt, tema nimel tegutsevalt kolmandalt isikult või teiselt isikult, kes korraldab selliste kasutatud elektri- ja elektroonikaseadmete saatmist, mida arvatakse olevat elektroonikaromud.

(5) Kui käesoleva seaduse §-s 253 sätestatud riikliku järelevalve erimeetmetega ei ole võimalik või on oluliselt raskendatud käesoleva seaduse §-des 188 ja 190 sätestatud nõuete täitmise üle järelevalvet teostada, kuid see on vajalik kõrgendatud või olulise ohu ennetamiseks, väljaselgitamiseks või tõrjumiseks või korrarikkumise kõrvaldamiseks, võib Keskkonnainspektsioon riikliku järelevalve erimeetmena teha kontrolltehingu. Kontrolltehingu tegemise otsustab Keskkonnainspektsiooni peadirektor või tema volitatud ametiisik.

(6) Kontrolltehing on tsiviilõigusliku müügilepingu või muu võlaõigusliku tehingu tunnustega toiming, mille tegemise eesmärk on kontrollida õigusaktiga kehtestatud nõuetest kinnipidamist. Kontrolltehingu sooritamisel võib seda tegev ametiisik varjata selle isiku, kelle suhtes kontrolltehing tehakse, ja teiste isikute eest tehingu tegemise eesmärki. Kontrolltehingut tegev ametiisik ei pea ennast tehingu tegemisel esitlema ega kandma vormiriietust, samuti ei pea ametiisik esitama ametitunnistust enne, kui kontrolltehingu tegemise eesmärk on saavutatud. Kontrolltehingu tegemisel ei või läbi viia jälitustoiminguid, kihutada isikut süüteo toimepanemisele ega toime panna süüteotunnustega tegu, samuti ei või kontrolltehingu tegemise tagamiseks kasutada salajasele koostööle kaasatud isikut, teeselda juriidilist isikut, kasutada variisikut ega konspiratsioonivõtteid politsei ja piirivalve seaduse §-de 751 ja 754–757 tähenduses.

(7) Keskkonnainspektsioon teavitab isikut, kelle suhtes tehti kontrolltehing, viivitamata pärast kontrolltehingu tegemise eesmärgi saavutamist sellest, et tema suhtes kohaldati kontrolltehingut. Keskkonnainspektsioon võib kirjaliku põhjendatud otsusega lükata isiku, kelle suhtes tehti kontrolltehing, teavitamise edasi, kui see on vältimatult vajalik sama isiku tegevusega seotud järelevalve jätkamiseks või teiste isikute poolt niisuguste tehingute tegemisele esitatud nõuete järgimise kontrollimiseks. Selle isiku, kelle suhtes kontrolltehing tehti, teavitamist ei või edasi lükata rohkem kui kolm kuud alates tehingu tegemise päevast.

(8) Kontrolltehingu tegemine protokollitakse korrakaitseseaduse §-s 12 sätestatud korras. Kontrolltehingu protokollis tuuakse täiendavalt ära kontrolltehingu aluseks olnud otsus, kontrolltehingus osalenud ametiisikud ja isik, kelle suhtes kontrolltehing tehti, ning muud menetlusosalised ja kaasatud isikud, ametiisikute ütlused kontrolltehingu asjaolude ja tulemuste kohta, kontrolltehingu tulemusena üleantud või vastuvõetud asjade ja dokumentide kirjeldus ning muude menetlusosaliste ja menetlusse kaasatud isikute ütlused, seletused ja arvamused. Kui selle isiku, kelle suhtes kontrolltehing tehti, teavitamine lükatakse käesoleva paragrahvi lõikes 7 sätestatud alustel ja korras edasi, viidatakse kontrolltehingu protokollis edasilükkamise otsusele. Protokoll toimetatakse kätte isikule, kelle suhtes kontrolltehing tehti.
(8) Kontrolltehingu käigus teostatud tehing on tühine.

§ 255. Sunniraha määr

Ettekirjutuse täitmata jätmise korral on asendustäitmise ja sunniraha seaduses sätestatud korras rakendatava sunniraha ülemmäär 32 000 eurot.

§ 256. Vahetu sunni kasutamine

Keskkonnainspektsioonil on lubatud kasutada füüsilist jõudu korrakaitseseaduses sätestatud alusel ja korras.

§ 257. Pakendiettevõtjate kontrollimise tulemuste edastamine

Keskkonnainspektsioon edastab riikliku järelevalve tulemuste alusel iga kvartali esimese kuu 15. kuupäevaks Maksu- ja Tolliametile nii eelmisel kvartalil turule lastud kauba pakendi taaskasutamiskohustuse täitmata jätnud, pakendiregistrisse andmed esitamata jätnud kui ka pakendiregistrisse kandmiseks valeandmeid esitanud ettevõtete nimekirja.

§ 258. Jäätmete käitlemine ja nendest põhjustatud keskkonnasaastuse likvideerimine

(1) Jäätmete keskkonda viimisega ja jäätmetest põhjustatud saastusega seonduva kahju, sealhulgas jäätmete käitlemisega ja jäätmetest põhjustatud saastuse likvideerimisega seotud kulud hüvitab jäätmete keskkonda viinud isik (edaspidi saastaja).

(2) Ebaseaduslikult keskkonda viidud jäätmeid käitleb ja nendest põhjustatud saastuse likvideerimise korraldab saastaja oma kulul.

(3) Kui saastajat ei ole kindlaks tehtud aasta jooksul jäätmete keskkonda viimise asjas süüteomenetluse alustamisest arvates, samuti juhul, kui jäätmete ja saastuse likvideerimisega ei ole võimalik keskkonnakaitselistest kaalutlustest lähtuvalt viivitada, korraldab jäätmete käitlemise ja saastuse likvideerimise keskkonnajärelevalve asutuse või kohaliku omavalitsuse üksuse või kohaliku omavalitsuse asutuse ettekirjutuse alusel maa omanik, kellele kuuluval maal jäätmed või saastus asub.

(4) Käesoleva paragrahvi lõikes 3 nimetatud juhul on maareformi seaduse § 31 lõikes 2 nimetatud maa suhtes enne selle kooskõlas maareformi seadusega riigi omandisse jätmist, munitsipaalomandisse andmist, tagastamist või erastamist jäätmete käitlemise ja saastuse likvideerimise korraldamise kohustus Keskkonnaametil.

(5) Kui kohaliku omavalitsuse üksus ei ole oma haldusterritooriumil sisse seadnud korraldatud jäätmevedu, kuigi tal oli see kohustus, või käesoleva seaduse §-s 58 sätestatud registri andmetel on üle 2 protsendi jäätmevaldajatest väljaspool olmejäätmete kogumissüsteemi, kannab see kohaliku omavalitsuse üksus tavajäätmete ning nendest põhjustatud saastuse likvideerimise kulud.

13. peatükk
Väärteokoosseisud

§ 259. Jäätmetekke vältimise ja jäätmehoolduse nõuete rikkumine

(1) Jäätmetekke vältimise või jäätmehoolduse nõuete rikkumise, sealhulgas jäätmete kõrvaldamise eest väljaspool jäätmekäitluskohta – 
karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.

(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 75 000 eurot.

§ 260. Jäätmete, sealhulgas ohtlike jäätmete käitlemine keskkonnaloata või keskkonnaloa nõudeid rikkudes

(1) Jäätmete, sealhulgas ohtlike jäätmete käitlemise eest keskkonnaloata, kui luba on nõutav, või loa nõudeid rikkudes, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.

(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 32 000 eurot.

§ 261. Jäätmete käitlemine registreerimistõendita

(1) Jäätmete käitlemise eest registreerimistõendita, kui registreerimistõend on nõutav – 
karistatakse rahatrahviga kuni 100 trahviühikut.

(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 32 000 eurot.

§ 262. Ohtlike jäätmete vedamine saatekirjata või saatekirja nõudeid rikkudes

(1) Ohtlike jäätmete vedamise eest saatekirjata, kui saatekiri on nõutav, või saatekirja nõudeid rikkudes – 
karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.

(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 32 000 eurot.

§ 263. Jäätmete, sealhulgas pakendijäätmete ja pakendite kohta arvestuse pidamise korra rikkumine

(1) Jäätmealase arvestuse pidamise korra rikkumise või ebaõigete andmete esitamise eest – 
karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut.

(2) Pakendite või pakendijäätmete kohta arvestuse pidamise korra rikkumise eest – karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut.

(3) Käesoleva paragrahvi lõigetes 1 ja 2 sätestatud teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 21 000 eurot.

§ 264. Kohaliku omavalitsuse üksuse jäätmehoolduseeskirja nõuete rikkumine

(1) Kohaliku omavalitsuse üksuse jäätmehoolduseeskirjas sätestatud jäätmehooldusnõuete rikkumise eest – 
karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut.

(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 21 000 eurot.

§ 265. Jäätmekäitluskoha või jäätmehoidla rajamise, kasutamise ja sulgemise korra rikkumine

(1) Jäätmekäitluskoha või jäätmehoidla rajamise, kasutamise ja sulgemise korra rikkumise eest – 
karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.

(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 32 000 eurot.

§ 266. Keelatud ainet sisaldava või keelatud aine sisalduse lubatud piirmäära ületava probleemtoote või pakendi turule laskmine

(1) Keelatud ainet sisaldava või aine sisalduse lubatud piirmäära ületava probleemtoote või pakendi turule laskmise eest – 
karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.

(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 32 000 eurot.

§ 267. Registreerimata tootjana probleemtoodete turule laskmine

(1)  Registreerimata tootjana probleemtoodete turule laskmise eest – 
karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.

(2)  Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 50 000 eurot.

§ 268. Probleemtootest tekkinud jäätmete ning pakendijäätmete tagasivõtmise ja kogumise kohustuse rikkumine

(1)  Tootjale või turustajale pandud probleemtoodetest tekkinud jäätmete või pakendiettevõtjale pandud pakendijäätmete kehtestatud korras tagasivõtmise või kokku korjamise kohustuse rikkumise eest – 
karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.

(2)  Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 32 000 eurot.

§ 269. Probleemtootest tekkinud jäätmete ja pakendijäätmete taaskasutamise kohustuse rikkumine

(1) Tootjale või jäätmekäitlejale pandud probleemtoodetest tekkinud jäätmete või pakendiettevõtjale pandud pakendijäätmete kehtestatud korras taaskasutamise kohustuse rikkumise eest – 
karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.

(2) Sama teo ees, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 32 000 eurot.

§ 270. Probleemtoote tootja registreerimise kohustuse rikkumine ja volitatud esindaja määramata jätmine

(1) Tootjale pandud registreerimise kohustuse täitmata jätmise eest või teises Euroopa Liidu liikmesriigis probleemtoote turule laskmisel tootja volitatud esindaja määramata jätmise eest – 
karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.

(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 32 000 eurot.

§ 271. Probleemtooteregistrisse ebaõigete andmete esitamine

(1) Probleemtooteregistrisse ebaõigete andmete esitamise eest – 
karistatakse rahatrahviga kuni 250 trahviühikut.

(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 21 000 eurot.

§ 272. Pakendiregistrisse ebaõigete andmete või auditeerimata andmete esitamine

(1) Pakendiregistrisse ebaõigete andmete või auditeerimata andmete esitamise eest – 
karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut.

(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 21 000  eurot.

§ 273. Probleemtooteregistrisse ja pakendiregistrisse andmete esitamata jätmine

(1) Probleemtooteregistrisse või pakendiregistrisse andmete esitamata jätmise eest – 
karistatakse rahatrahviga kuni 250 trahviühikut.

(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 25 000 eurot.

§ 274. Probleemtoote märgistamise nõuete rikkumine

(1) Probleemtoote märgistamise nõuete rikkumise eest – 
karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut.
(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 21 000 eurot.

§ 275. Tootja või tootjavastutusorganisatsiooni tagatise nõuete rikkumine

(1) Tootja tagatise puudumise või tagatise kohta valeandmete esitamise või piisava tagatise puudumise eest – 
karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.

(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 32 000 eurot.

(3) Tootjavastutusorganisatsiooni tagatise puudumise või tagatise kohta valeandmete esitamise või piisava tagatise puudumise eest – 
karistatakse rahatrahviga kuni 100 000 eurot.

§ 276. Probleemtoote kasutaja nõuetekohase teavitamise ning tootja või tootjavastutusorganisatsiooni nõuetekohase teabekampaania korraldamata jätmine

(1) Probleemtoote kasutaja nõuetekohase teavitamise korraldamata jätmise või tootja või tootjavastutusorganisatsiooni nõuetekohase teabekampaania korraldamata jätmise eest – 
karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.

(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 32 000 eurot.

§ 277. Taaskasutamise tõendis valeandmete ja puudulike andmete esitamine

(1) Taaskasutamise tõendis valeandmete ja puudulike andmete esitamise eest – 
karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut.

(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 21 000 eurot.

§ 278. Segaolmejäätmete sortimise nõuete, ladestamise tingimuste rikkumine ja selliste jäätmete ladestamine, mille ladestamine on keelatud

(1) Segaolmejäätmete sortimise nõuete või ladestamise tingimuste rikkumise või selliste jäätmete ladestamise eest, mille ladestamine on keelatud – 
karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.

(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 32 000 eurot.

§ 279. Ohtlike jäätmete käitlemise eritingimuste rikkumine

(1) Ohtlike jäätmete käitlemise eritingimuste, pakendamise ja märgistamise nõuded välja arvatud , rikkumise eest – 
karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.

(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 32 000 eurot.

§ 280. Ohtlike jäätmete pakendamise ja märgistamise nõuete rikkumine

(1) Ohtlike jäätmete või nende pakendite märgistamise korra, samuti ohtlike jäätmete pakendamise nõuete rikkumise eest – 
karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut.

(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 21 000 eurot.

§ 281. Jäätmete põletamine keskkonnaloata või keskkonnaloa nõudeid rikkudes või laeval

(1) Jäätmete põletamise eest keskkonnaloata, kui keskkonnaluba on nõutav, või loa nõudeid rikkudes või laeval – 
karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.

(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 32 000 eurot.

§ 282. Metallijäätmete kogumise eritingimuste rikkumine

(1) Metallijäätmete kokkuostmise piirangute, kokkuostu dokumenteerimise kohustuse või sularahas arveldamise keelu rikkumise eest – 
karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.

(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 100 000 eurot.

§ 283. Jäätmeveo sh riikidevahelise jäätmeveo nõuete rikkumine

(1) Jäätmeveo nõuete rikkumise eest – 
karistatakse rahatrahviga kuni 200 trahviühikut.
(2) Jäätmete riikidevahelise veo nõuete rikkumise eest - karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.

(3) Käesoleva paragrahvi lg 1 ja 2 puhul, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 32 000 eurot.

§ 284. Kaevandamisjäätmete käitlemise erinõuete rikkumine

(1) Kaevandamisjäätmete käitlemise erinõuete rikkumise eest – 
karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.

(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 32 000 eurot.

§ 285. Suurõnnetuste vältimise ja suurõnnetustest teatamise nõuete rikkumine
(1) Suurõnnetuste vältimise ja suurõnnetustest teatamise nõuete rikkumise eest – 
karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut.

(2) Sama teo eest, kui selle on toime pannud juriidiline isik, – 
karistatakse rahatrahviga kuni 32 000 eurot.

§ 286. Menetlus

(1) Käesoleva seaduse §-des 259‒285 nimetatud väärtegude kohtuväline menetleja on:
1) Keskkonnainspektsioon;
2) Politseiasutus.

(2) Käesoleva seaduse §-des 259‒284 nimetatud väärtegude kohtuväline menetleja on ka valla- või linnavalitsus.

(3) Käesoleva seaduse §-s 259, §-s 263, välja arvatud jäätmealase arvestuse pidamine ja ebaõigete andmete esitamine, §-des 268, 269, välja arvatud probleemtootest tekkinud jäätmete taaskasutamine, ja §-s 272 nimetatud väärteo kohtuväline menetleja on ka Maksu- ja Tolliamet.

(4) Käesoleva seaduse §-s 266 sätestatud väärteo kohtuvälised menetlejad lisaks Keskkonnainspektsioonile on:
1) Maksu- ja Tolliamet, Tehnilise Järelevalve Amet ja Tarbijakaitseamet – keelatud ainet sisaldava või aine sisalduse lubatud piirmäära ületava probleemtoote turule laskmise osas;
2) Veterinaar- ja Toiduamet – keelatud ainet sisaldava või aine sisalduse lubatud piirmäära ületava pakendi turule laskmise osas.

(5) Käesoleva seaduse §-des 267 ja 274 nimetatud väärteo kohtuvälised menetlejad on ka Tehnilise Järelevalve Amet ja Tarbijakaitseamet.

(6) Käesoleva seaduse §-s 268, välja arvatud probleemtootest tekkinud jäätmete kokku kogumine, nimetatud väärtegude kohtuväline menetleja on Tarbijakaitseamet.

(7) Käesoleva seaduse §-s 285 nimetatud väärteo kohtuvälised menetlejad on ka Tehnilise Järelevalve Amet ja Päästeamet.

§ 287. Konfiskeerimine

Keskkonnainspektsioon või kohus võib käesoleva seaduse §-des 259, 260, 262, 259, 266, 267, 279 ja 282 sätestatud väärtegude toimepanemise vahendi või väärteo vahetuks objektiks olnud jäätmete või toodete suhtes kohaldada konfiskeerimist vastavalt karistusseadustiku §-le 83.

14. peatükk
Rakendussätted

§ 288. Tootja ühinemine tootjavastutusorganisatsiooniga

Tootja on kohustatud käesoleva seaduse § 76 lõikes 4 sätestatud nõude kohaselt ühinema tootjavastutusorganisatsiooniga hiljemalt 2017. aasta 1. juuliks.

§ 289. Tootja ja tootjavastutusorganisatsiooni tagatise rakendamise tähtaeg

Tootjal ja tootjavastutusorganisatsioonil peab olema tagatise suurus viidud kooskõlla käesoleva seaduse §-des 88 ja 89 sätestatuga hiljemalt 2017. aasta 1. juuliks.

§ 290. Ohtlike jäätmete käitluslitsentsi kehtivus

Enne käesoleva seaduse jõustumist pooleliolevates menetlustes väljaantavad ning antud tähtajalised ohtlike jäätmete käitluslitsentsid kehtivad kuni nendes märgitud kehtivusaja lõpuni.

§ 291. Jäätmelubade kehtivus

(1) Enne käesoleva seaduse jõustumist antud tähtajalised jäätmeload kehtivad kuni nendes märgitud kehtivusaja lõpuni.

(2) Enne käesoleva seaduse jõustumist menetlusse võetud jäätmeloa taotluse alusel antakse jäätmeluba käesolevas seaduses sätestatu kohaselt.

§ 292. Registreerimistõendite nõutele vastavusse viimine

(1) Enne käesoleva seaduse jõustumist antud registreerimistõendid tuleb käesoleva seaduse nõuetega kooskõlla viia hiljemalt 2019. aasta 1. jaanuariks.

(2) Enne käesoleva seaduse jõustumist antud registreerimistõendi kehtivuse jätkamiseks peab tõendi omanik esitama käesolevas seaduses registreeringu andmiseks nõutavad andmed hiljemalt 2018. aasta 1. jaanuariks.

§ 293. Jäätmete riikidevahelise veo kontrollikavade avaldamine

Käesoleva seaduse § 242 lõikes 1 nimetatud kontrollikavad tuleb avaldada hiljemalt 2017. aasta 1. jaanuaril.

§ 294. Seaduste kehtetuks tunnistamine

Käesoleva seadusega tunnistatakse kehtetuks:
1) jäätmeseadus (RT I, 23.03.2015, 204);
2) pakendiseadus (RT I, 29.06.2014, 50).

§ 295. Seaduse jõustumine

Käesolev seadus jõustub 2017. aasta 1. jaanuaril.

1 Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/98/EÜ, 19. november 2008, mis käsitleb jäätmeid ja millega tunnistatakse kehtetuks teatud direktiivid (ELT L 312, 22.11.2008, lk 3‒30);
Nõukogu direktiiv 1999/31/EÜ, 26. aprill 1999, prügilate kohta (EÜT L 182, 16.7.1999, lk 1‒19; eestikeelne eriväljaanne: peatükk 15, köide 04, lk 228–246);
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2006/21/EÜ, 15. märts 2006, kaevandustööstuse jäätmete käitlemise ja direktiivi 2004/35/EÜ muutmise kohta (ELT L 102, 11.04.2006, lk 15–34);
Nõukogu direktiiv 1996/59/EÜ polüklooritud bifenüülide ja polüklooritud terfenüülide (PCB/PCT) kõrvaldamise kohta (EÜT L 243, 24.09.1996, lk 31–35);
Nõukogu direktiiv nr 87/217/EMÜ asbestist põhjustatud keskkonnareostuse vältimise ja vähendamise kohta (EÜT L 85, 28.03.1999);
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/53/EÜ kasutuselt kõrvaldatud sõidukite kohta (EÜT L 269, 21.10.2000, lk 34–43);
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2006/66/EÜ, mis käsitleb patareisid ja akusid ning patarei- ja akujäätmeid ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 91/157/EMÜ (ELT L 266, 26.09.2006, lk 1–14), muudetud direktiiviga 2013/56/EL, millega muudetakse patareisid ja akusid ning patarei- ja akujäätmeid käsitlevat direktiivi 2006/66/EÜ seoses kaadmiumi sisaldavate juhtmeta mootortööriistades kasutamiseks ette nähtud kantavate patareide ja akude ning vähese elavhõbedasisaldusega nööpelementide turulelaskmisega ning tunnistatakse kehtetuks komisjoni otsus 2009/603/EÜ (ELT L 329, 10.12.2013, lk 59);
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 94/62/EÜ pakendi ja pakendijäätmete kohta (EÜT L 365, 31.12.1994, lk 10–22), muudetud direktiiviga 2004/12/EÜ, millega muudetakse direktiivi 94/62/EÜ pakendi ja pakendijäätmete kohta (ELT L 047, 18.02.2004, lk 26–30), ning direktiiviga 2005/20/EÜ (ELT L 070, 16.03.2005, lk 17–18);
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/31/EÜ, milles käsitletakse süsinikdioksiidi geoloogilist säilitamist ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 85/337/EMÜ ja direktiive 2000/60/EÜ, 2001/80/EÜ, 2004/35/EÜ, 2006/12/EÜ, 2008/1/EÜ ning määrust (EÜ) nr 1013/2006 (ELT L 140, 05.06.2009, lk 114135);
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2011/65/EL teatavate ohtlike ainete kasutamise piiramise kohta elektri- ja elektroonikaseadmetes (ELT L 174, 01.07.2011, lk 88–110);
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2012/19/EL elektri- ja elektroonikaseadmetest tekkinud jäätmete (elektroonikaromude) kohta (ELT L 197, 24.07.2012, lk 38–71).

Eiki Nestor
Riigikogu esimees

Tallinn, …………..2015. a
   
Algatanud Vabariigi Valitsus

.... ................ 2015 nr ...